text:
Latgalīšu Veidenbaums – Aleksandrs Adamāns
Roksta autore: Ligija Purinaša, portals lakuga.lv
Latgalīšu literata Aleksandra Adamāna (1908–1936) liktiņs ir leidzeigs vydzemnīka Eduarda Veidenbauma (1867–1892) dzeivis guojumam. Obi bejuši sabīdreibā atpazeistami i talanteigi, tok naveiksmeigys apstuokļu sakriteibys i slimeibys deļ myruši jauni – aiz sevis naatstuodami ni saimis, ni sovus dzejis kruojumus. Leidzeigi vīšnis zīdim, kas, solnys nūkūsti, puoragri nūbierst.
Blonti–Narva–Ludza–Reiga–Blonti
Aleksandrs Adamāns dzims 1908. goda 11. augustā Mērdzinis pogosta Blontūs. Bierneibu jis ir pavadejs Igaunejis teritorejā – Narvā, kur juo tāvs struoduojs iz dzeļžaceļa. Pyrmū izgleiteibu jis ari sajiems Igaunejā, tok 1921. godā saime atsagrīze Latvejā. 1929. godā pabeidzs Ludzys gimnazeju, Aleksandrs suoc studejis Latvejis Universitatē Tautsaimnīceibys i tīseibu zynuotņu fakultatē kai ekonomists. Sasnādzūt 21 goda vacumu, Aleksandrs teik īsaukts obligatajā militarajā dīnastā Latvejis armejā. Piec goda, 1930. g., mierst Aleksandra tāvs Odums, i tūpūšajam studentam juopuortrauc studejis finansialu apstuokļu deļ. Eisti lobu dorbu jis naasūt variejs atrast, bejs spīsts kaidu laiku Reigā dzeivuot kai t. s. inteligentais bezdarbnīks. Īspiejams, ka tod ari saslims ar plaušu dylūni. Pastuov ari verseja, ka studejis puortrauktys taišni Aleksandra nu dzimšonys vuojuos veseleibys deļ.
Aleksandra draugam i kolēģam Juoņam Ezernīkam, dolūtīs atmiņuos par literatu 1937. goda 1. augusta žurnalā “Straume”, ir sovs redzīņs: “Kapā Adamānu iedzina sliktie materiālie apstākļi. Līdz karadienestam viņš ar sekmēm studēja tautsaimniecību, bet pēc dienesta strādāja mazā vietiņā un nodevās rakstniecībai. Šī vieta deva tikai tik daudz, lai varētu kaut kā eksistēt, bet ne strādāt.” Kaidā dorbā Aleksandrs struoduojs? Vystycamuok, jis bejs nūdarbynuots kai vīns nu Dzeļžaceļa viersvaļdis statistikys darbinīkim Reigā, kur jis īsasaistejs ari sabīdriskajuos aktivitatēs gon Dzeļžaceļa darbinīku bīdreibā, gon kūpdams latgalīšu kulturys dryvu.
1936. godā strauji pasaslyktynuoja Aleksandra veseleiba – plaušu dylūņs izaplateja, skordams koklu i radeidams jaunajam dzejnīkam lelys mūkys. Pādejā laikā jis nav variejs ni ēst, ni dzert, ni sasarunuot. Dīmvažāļ uorsti jam vaira navarēja paleidzēt. 1936. goda 12. septembrī 28 godu vacumā Aleksandrs mirs tāva sātā, bet 17. septembrī paglobuots Pušmucovys kopūs. Aleksandrs piec sevis atstuoja leigovu Reigā i sovus nasakuortuotūs manuskriptus, kuru izdūšonai naatlyka ni naudys, ni laika.
1988. godā jam kopūs pastateits B. Buļa veiduots pīmineklis.
Literarais idealists
Ar dzeju Aleksandrs suocs nūsadorbuot jau školys laikūs – pyrmuo publikaceja bejuse 1925. godā žurnalā “Jaunais Cīrulītis”, piečuok jis īsasaistejs školānu žurnala “Vita Nostra” veiduošonā. Publiciejs sovus dzejūļus žurnalā “Zīdūnis”, “Jaunais Vārds”, “Jaunā Straume” ar pseidonimim Rušons i Ūdris. 1928. godā žurnala “Zīdūnis” literarūs dorbu konkursā jis sajiems 2. gūdolgu par dzejūļu cyklu “Pavasara vēji” i stuostu “Vīntuļa dīnas gromota”, 1930. godā par cyklu “Sapņu dorzā” – 1. gūdolgu.
Aleksandrs tyka skaiteits par klusu, sirsneigu, izpaleidzeigu, simpatisku cylvāku ar lobu humora izjiutu. Juoņs Ezernīks atzeist, ka Aleksandram beja daudz ideju par latgalīšu literaturys atteisteibu, bet jis ni ocu golā naasūt īredziejs tukšu līleibu, glaimuotuojus i bezrakstura cylvākus. Aleksandrs asūt nūsūdejs tūs inteligentus i studentus, kas tautai sasūlejuši sazyn kū, tok golā dūmuojuši viņ par sovom syltom vītom, bet idealistus jis lobpruot atbaļstejs. Vysjau – skaitiejs par sev leidzeigajim.
Ari rakstnīks Konstantins Strods-Plencinīks 1942. godā apstyprynoj, ka Aleksandrs bejs pryncipu cylvāks: “Atceros 1933. gada rudeni, kad satikos ar dzejnieku Rīgā. Iesākām sarunu par dzejošanu. Ieminējos par kādu Latgales dzejnieku, kas dienā var uzrakstīt 30 dzejoļu. Adamāns apstājās ceļā un sniedza man roku: “Draugs, es nevaru runāt par tādiem, kuri taisa dzejoļus un bārsta kā dadžus pa rozēm. Es rakstu ne tāpēc, lai būtu dzejolis, bet tāpēc, ka kaut kas spiež manu sirdi”.”
Pīpiļdeit Aleksandra sapynu par sovu gruomotu izadeve viņ piec 50 godim – 1987. godā Latvejā tyka izdūta juo dzejis izlase “Sapņi un zemes balss”.
Koč ari Aleksandrs Adamāns vaira teik skaiteits par dzejnīku, jis ir autors vairuokim stuostim i tālojumim. Īskotam pīduovojam eisū stuostu “Latgalītes stōsts”, kas publicāts 1930. goda 1. janvara izdavuma “Jaunais Vōrds” numerī. Stuostā saglobuota originaluo raksteiba.
Latgalītes stōsts
Es īpasazynu ar jū dzeļža ceļa remonta dorbūs pagojušū vosor. Jei beja vēļ pavysam jauna, veselīga un atsaškeira nu cytom strōdnīcom ar sovu mozrunību un vīntulību. Ni ar vīnu jei narunōja, najūkōja, nasasmēja. Kad fabriku sviļpes vēstīja pušdīņu sōkumu un strōdnīki un strōdnīcas sasadalīja pulciņūs un, kūpīgi īturūt leidza pajemtū maļtīti, sasarunōja un jūkōja, jei nazkur nūzuda. Nivīns pēc jōs naprasīja un nameklēja. Bet kad atpyutas stuņde beja pagōjuse un meistars, lyupas laizīdams, kas svīstmaizi ādūt beja aplypušas ar svīstu, pārkyuņa bolsā īsasaucia: “Pi kirkom un lōpstom!”, strodnīki vylcynodamīs gōja pi nūrōdītīm reikim, ari jei īsaroda un, nasavārdama uz cytim, sōka steidzīgi raust grantu. Par soilida-
ritates naīvārōšonu jei dabōja kūdīgas pīzeimes, bet, lykos, ka jei tūs i nadzērdēja. Ari pa vysu dorba laiku jei strōdōja tai, ka pat nikod naapmīrinōtais meistars apbreinōja jōs čaklumu.
Bet dažreiz jei īspraudia lōpstu zemē, atsaspīdia gurdi uz lōpstas kōta un dūmōja ilgi, ilgi. Par kū jei dūmōja, tō nivīns nazynōja, pat naīvārōja. Jōs uzvōrda naizzynōju. Mes jū sauciam vīnkōrši “Marija”. Kas tū beja izzynōjis un kaidā kōrtā, ari nazynu. Varbyut, tys ari nabeja jōs eistais vōrds; bet tam moza nūzeime.
Beja sastdīņa. Dorbu beidziam agrōk nakai cytom dīnom un gōjom uz kasi pēc olgas. Es palyku īpakaļ cytim. Gribēju pasarunot ar šū savaidū strōdnīcu.
— Vai seņ tu jau te strōdoj? — vaicoju.
— Trešū nedeļu — atbiļdēja.
Pēc izrunas nūprotu, ka jei latgalīte un turpynoju sarunu latgaliski.
— Kur agrōk strōdōji?
Jei savylka uzacis un dusmīgi pasaskatīja uz mani. Bet es īraudzīju, cik sōpīgi jai raustījōs lyupu kaktini. Es saprotu: jei nesia sevī dziļas sōpes.
— Agrōk … agrōk sātā strōdōju.
— Kōpēc brauci uz Reigu?
— Mani atvedia. Es nabrauktu…
— Kas tevi atvedia?
Jei naatbiļdēja. Es atkōrtōju vaicōjumu.
— Veirs atvedia.
Es nagribēju ticēt. Tik jauna un precējusēs! Bet jei dreiži mirkšinōja acis un, varēja redzēt, ar mūkom valdīja osoras.
Sajēmiam olgu. Uz ustobu nasagribēja īt. Nasagribēja īsaslēgt mozā, dryumā pogroba ustabiņā, kur ari vosor naīspīž saule. Pavadīju Mariju leidz sātai. Jei dzeivōja Latgolas prīkšpilsātā. Pa šaurom, nateirom trepītem izkōpiam myura mōjas caturtā stōvā. Es snēdžu jai rūku un gribēju atsasveicynōt, bet jei jau beja uzaticējuse maņ un aicynōja pi sevis. Lai īejut, jai asūt garlaicīgi, pazeistamu naasūt. Es beju ar mīru.
Vīnā ustobas koktā stovēja nalels gaļdiņš, uz kura beja malnōs maizes druponas un kaltītu siļču atlīkas. Pi sīnas stōvēja šaura gultiņa, divi tabureti un skapīts, — tei beja vysa ustobas īkōrta.
Marija nūsamozgōja un īraudzījuse, ka es verūs uz sovom nateirajom rūkom, lyka ari maņ nūsamozgōt.
— Kur tovs veirs? — vaicōju — vai strōdoj kur?
— Maņ nav veira. Jis nūsasleicynōja Daugovā — jei atbiļdēja ryugti smaidīdama. Nu šō smaida nūprotu, ka jai nabeja žāl sova veira.
— Bet tagad esi muns gosts. Pasaprīcōsim drusku. Ap sirdi paliks vīglōk.
Jei izjēmia nu skapīša lelu buteli braškas un nulyka tū uz golda.
— Kai? Vai tu dzer? — es breinōjūs.
— Nā, tikai tai… Sātā es dzeru tikai svātkūs un nu prīcas. — te dzeru, lai remdynōt bādas. Sastdīņom un svātdīņom, kad breivō laika tik daudz, palīk tai bēdīgi… gribīs raudōt… tad es dzeru. Šudiņ dzersim mes obeji.
— Tu esi sovaida sīvīte. Bet dzert, tūmār, nalabi. Dzeršona maitoj veselību. Vajag cytaidi baudīt prīku. Tu esi taida vīntulīga, narunīga. Vajag draudzētis ar cytom strōdnīcom, tad byus lobōk.
— Es navaru. Cytas taidas sovaidas. Na taidas kai es. Maņ kauns ari nu sovas volūdas.
—Nasoki tai. Es tevi sadraudzēšu ar strōdnīcom.
— Byutu labi, ka tu tū varātu… Maņ kauns pošai nu sevis. Cytu reizi maņ īskrīn prōtā taidas dūmas: gribīs pazust, īleist kur nabeis, lai nivīns manis naradzātu. Bet dzersim šudiņ!
Marija pilēja maņ glōzi, sev bryunū mōla krūzi un mes dzēriam uz myusu draudzību. Jei palyka dzeivōka. Daudz, daudz runōja. Maņ patyka klausītīs šūs vīnkōršūs, sirsnīgūs vōrdus. Tī beja navyltōti, dabiski. Ni izsmolcynōtūs frāžu, ni pōrgudras filosofijas jimūs nabeja. Jei stōstīja par sapņu zemi — Latgolu, par sovu dzeivi.
— Muns veirs beja īrēdnis nu Reigas. Jō brōļs dzeivoj myusu pogostā. Tur jam pōrtykas preču tērgōtova. Brōļs nu Reigas kotru vosoru apcīmōja jū. Es jimā īsamīļōju. Beja taids sovaids. Caurom dīnom staigōja pa myusu mežu. Jēmia myusu laivu un braucia azarā makšerētu. Beja taids gleits un labi apsaviļcs. Maņ jis patyka. Es vysod gōju uz azarmolu atraisīt jam laivu, kad jis gribēja braukt. Jis ar mani jūkōja un tai skaisti runōja. Vīnu reizi, kad nivīns naredzēja, jis apčēria mani un nūbučōja. Par tū es īsytu jam pa vaigu; tikai na nu dusmu; tai pat īsytu. Jis ari najēmia ļaunā, tikai smīdamīs sūlējōs mani aizvest laivā par azaru un tad uz Reigu. Reigā asūt daudz skaistōk un lobōk, nakai sādžā. Sūlējōs nūpērkt maņ zeida kleitu. Sūlējōs kotru vokoru vest mani uz teatri. Daudz skaistu lītu stōstīja. Es palyku dūmīga un vokorūs, kad mešu teiklus azarā, nadzīdōju kai agrōk, bet dūmōju par jū un par Reigu. Ak, kai tagad es gribātu byut sātā! Tur beja tik labi!
— Naskumsti, ari Reigā ir sovi lobumi.
— Un tad jis mani atvedia uz Reigu — jei turpynōja. — Un es palyku jō sīva. Bet jis beja nalobs cylvāks. Dzārōjs. Vālu naktī atgōja uz sātu. Lomōjōs un draudēja mani izdzeit. Reitūs, kad beja juoīt uz dorbu, es jū mūdynōju, bet jam sōpēja golva un jis gulēja leidz pušdīņom. “Vai tu vairs nadzersi?” es jam taidūs breižūs prasīju. Un jis dīvōdamīs sulējōs nikod vairs nadzert. Bet naktī atgōja pīdzēris. Tad jū atlaidia nu vītas. Jis palyka gryutsirdīgs un vairōkas naktis nagulēja mājā. Nazynu, kur jis pavadīja laiku. Ar mani vairs narunōja. Un tad … kaiminīne man pasacīja, ka jis asūt nūsleicis; jei izlasījuse avīzē. Es nalosu avīžu un nikō nazynu.
Jei apklusa. Acīs mirdzēja osoras. Bet jei pīpiļdīja glāzes un mes dzēriam. Mēginōjom jūkōt un smaidīt, bet acīs spīdiās osoras.
— Tu brauksi, tai tad, dreiži uz sātu? — es prasīju.
— Navaru, navaru! Es nikod vairs nabraukšu uz sātu. Es atbrauču ar jū pret tāva gribu. Es ari pōrgōju jō ticībā. Myusu baznīcā nalaulōja… Es navaru braukt. Tāvs mani izdzeis. Baznīckungs mani izrakstīja nu baznīcas grōmotom. Brīsmīgi!
Jei raudōja. Es mēginōju pīrōdīt, ka jei navainīga. Bet vērdzības gors jimā vēļ beja styprs: jei baidījōs nu Dīva sūda, jei vēļ ticēja dabasim un eļnei.
Kad jei nūsamīrinōja, es pīvežu jū pi luga, atvēru tū vysā plašumā un rōdīju jai piļsātu. Jūlija pēcpušdīņu saule kūpā ar īlu trūksni un puteklim plyuda ustobā. Maņ gribējās plašuma un es sacīju: “Īsim ōrā!”


c: text/html

text:
Latgolys viestnīceibā GORS dorbojās bārnu ustoba “Dzi! Te aug!”. Laikā, kod vacuoki īs iz koncertu ci cytu nūtikšonu, bārnu ustoba byus drūsa vītu, kur aukleišu uzraudzeibā bārni varēs spieļuotīs, viertīs animacejis kinys ci pakaitavuot golda spēlis.
Bārnu breivuo laika pavadeišonys ustoba Latgolys viestnīceibā GORS īkuortuota, sasadorbojūt Rēzeknis Uzjiemieju bīdreibai i SIA “Austrumlatvijas koncertzāle”. Bārnu breivuo laika pavadeišonys ustobys lobīkuortuošonu atbaļsteja Rēzeknis Uzjiemieju bīdreiba, uzjāmums “Zeize”, kura vadeituoji Ilona i Andris Filipenoki ir bārnu ustobys dizaina autori, Rēzeknis Autobusu parka miebeļu ražuotne “Stils”, kas sataiseja kruosainys miebelis, uzjāmums “Rēzeknes Dzirnavnieks”, kas daškeire finansejumu televizora pierkšonai, kai ari metalapstruodis uzjāmums “Nook Ltd”, Rēzeknis Galis kombinats, slaukšonys īkuortu ryupneica “Larta1”, nakustamūs eipašumu viertiešonys uzjāmums “Dzieti”, kas daškeire finansejumu bārnu ustobys lobīkuortuošonai. Bet uzjāmums “Alba Ltd” kai duovonu padāravuoja golda kaitys, rūtalis, kruosainūs zeimuļus i papeiru bārnu radūšai izapausšonai.
Bārnu ustoba ir daīmama bārnim vacumā nu treju da desmit godu Latgolys viestnīceibys GORS pasuocīņu laikā. Dasceit sovu atzolu bārnu ustobai aiz laika var pa teleponu +371 22020206.
Jaunajim vacuokim ir daīmamys ari zeidaiņu puorteišonai īreikuotys ustobys.

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Grupa “Varang Nord” prezentēs jaunū albumu “Pārķiuņa uomurs”
Rokstu sagataveja: portals lakuga.lv
Daugovpiļs vikingmetala grupa “Varang Nord” 18. septembrī Reigys klubā “Melnā Piektdiena” prezentēs sovu jaunuokū albumu “Pārķiuņa uomurs”. Itys ir jau catūrtais grupys albums.
Grupa “Varang Nord” atpazeistameibu plašuokai sabīdreibai dabuoja piec uzvarys Vuocejis metalfestivala “Wacken Open Air” grupu konkursā 2019. godā. Vikingmetala grupa ir pyrmuo grupa nu Latvejis, kas ir uzvariejuse prestižajā metalmuzykys festivalā.
Grupys sastuovā ir pīci cylvāki – vokalists i gitarists Maksims Popovs, basists Danila Lopuha, buņdzinīks Aigars Zeiza, sytamūs instrumentu meistars Vjačeslavs Janens i akordeoniste Jeļena Kaļniša. “Varang Nord” sovuos dzīsmēs dzīd par varonom kaujom, karuotuojim.
Jaunajā albumā “Pārķiuņa uomurs” ir 11 kompozicejis, tymā skaitā ari dzīsme “Svietņeica”, kas itūgod tyka nomināta latgalīšu kulturys goda bolvai “Boņuks”. Jaunajā albumā, atškireibā nu īprīškejūs, gon nūsaukums, gon ari vysu kompoziceju nūsaukumi ir latgaliski.
Grupa “Varang Nord” ir ari pyrmuo metalmuzykys grupa, kas ir atkluojuse “Latvijas Radio 2” popdzīšmu aptauju “Muzikālā Banka” 2019. godā. Tūšaļt grupa izpiļdeja kompoziceju “Stuojīs” nu albuma “Pārķiuņa uomurs”.
Interveju ar grupu “Varang Nord” par izvēli muzicēt latgaliski, var skaiteit ITE.


text:
Iz Indru piec laimis. Pīrūbežā tūp Laimis muzejs
Roksta autore: Vineta Vilcāne, portals lakuga.lv
Foto: Edeite Husare
Kas ir laime, kai tū izmiereit, i voi tei var byut nabeidzama? Atbiļdis iz itim vaicuojumim ļauds mekliejuši jau nu pasauļa pyrmsuokumu. Laimis mekliejumi nav reizriekins, kur ir tikai vīna pareizuo atbiļde, laimi kotrs atrūn i sajiut pa sovam.
Raudzeit sajust laimi i par tū vaira izzynuot varēs Indrā, Kruoslovys nūvoda nalelā cīmateņā viņ sešu kilometru attuolumā nu Boltkrīvejis rūbeža. Tī tūp Laimis muzejs, kas itūvosor gaideis apmaklātuojus.
Nu bazneicys par muzeju
Ideja par Laimis muzeja izveidi rodusēs Indrys pogosta īdzeivuotuojim, pogosta puorvaļdis vadeituoja Ērika Gabrusāne soka: “Dūmuojom, kuo myusim trykst, laimis tryukst, i nūlēmem, ka laime juovad da myusu. Tai ari roduos muzejs!”
Laimis muzejam atvālāta bazneicys āka, kas lyudzieju vajadzeibom tai ari nikod nav kolpuojuse. Bazneicu 20. g.s. 30. godu beiguos cēle luteraņu draudze, pyrmskara godūs Indrā bejs daudz luteraņu. Tymā laikā Latvejis pīrūbežu mierktīceigi styprynuoja i latvyskuoja, gon ceļūt strategiski svareigys byuvis, gon ari syutūt Ulmaņa režimam lojalus cylvākus struoduot iz pogostim Boltkrīvejis i Krīvejis pīrūbežūs. Niu par pogosta styprynuošonu dūmoj poši indrānīši, i jauna turisma objekta izveide ir vīns nu veidu. Myusu dīnuos Indrys pogostā dzeivoj gondreiž pusūtrys tyukstūšys cylvāku, nu kurūs leluokais vairums ir boltkrīvi.
Luteraņu bazneicā piec Ūtruo pasauļa kara īreikuoja sporta zalu, vāluok ākā tykušys reikuotys diskotekys, kurys spieliejs sovā laikā zynomais didžejs Montana. Par disko eru Indrā līcynoj iz īejis portala pabaliejušais uzroksts “Disko”, kuruo nikaideigi navarūt izdzēst, tik stipri tys īsakūds bazneicys ceglūs. Ar laiku āka palyka tukša i laika zūbs dareja sovu. Pyrms vairuoku godu pogosts par sovim leidzeklim suoce ākys atjaunuošonys dorbus, piečuok muzeja izveidei vajadzeigū finansiejumu pīsaistūt projektu konkursā.
Laimis forts pīrūbežā
Laimis muzeja ekspozicejis izveide uzticāta SIA “Being Design”, koncepcejis autors ir muokslinīks, Myusdīnu muokslys galerejis Leivuonā eipašnīks Raimonds Vindulis, ar jū komandā struodoj Kārlis Žagata i Mārtiņš Markots, tykuši pīsaisteiti ari cyti muokslinīki.
R. Vindulis atzeist, ka suokūtneji, īsasaistūt projektā, bejuse čudna sajiuta, bet vāluok ideja cīši aizruovuse, kai ari uzrunuojuse vītejūs uzadreikstiešona eistynuot tik ambiciozu projektu. “Muzejs ir veiduots kai laimis forts pošā pīrūbežā. Teik gaideits navys īnaidnīks, bet gon ar īkšejū laimis sajiutu vyss teik atvaireits,” soka R. Vindulis, pībylstūt, ka laimis tema Latvejā i pasaulī palīkūt aizviņ aktualuoka.
Veidojūt muzeju, tics pieteits zynomais par laimi. Jaunizveiduotais muzejs naatbylst prīkšstotam par klasisku muzeju, kur vitrinuos salykti kruojuma prīkšmati i skaitomi viesturiski apceriejumi. Ekspozicejis veiduotuoji apzynuotai izavairejuši nu ituos pīejis, veidojūt tū kai dažaidys nūstuošonys, kuruos puorskaitoms, pareizuok sokūt, sajiutams, cik dažaida var byut laime.
Puorkuopūt puori muzeja slīkšņam, acs tīcās iz oltora vītu – Edgara Mucenieka lelformata gleznuojumu, kurā simboliski attāluota laime. Laimis muzejā var pasavērt iz pasauli caur rozā okulerim, dorbuotīs endorfina laboratorejā i saprast, kas fiziologiski nūteik ar cylvāku laimis šaļtī, aizadūmuot, caur cik smogu dorbu reizem atīt laimis sajiuta. Muzeja ekspoziceja turpynojās tūrnī, nu kura pasaver skots iz Indru i tuolumā radzami Boltkrīvejis meži. Muzejā padūmuots par daudzom detaļom, caur kurom giut mozuos laimis šaļtenis.
Iz vaicuojumu, kas pošam ir laime, Raimonds atsoka: “Laimis sajiutu saguodoj īspieja byut kluotyn, pīlikt rūku procesim, kas ir leluoki par tevi pošu.”
Jaunizveiduotais Laimis muzejs byus nūzeimeigs turistu pīturys punkts natikai Kruoslovys nūvodā, bet vysā Latgolā, dūdūt papyldu stimulu Indrys i tyvuokuos apleicīnis īdzeivuotuojim atteisteit turistim saistūšus pakolpuojumus i pīduovuot vītejū produkceju. Kai jau daudzvīt Latgolā, ari leidz Indrai tikšona nav pa tīm lobuokajim celim, R. Vindulis cer, ka muzejs byus spieceigs arguments uzlobuojumu veikšonai.
Laimis muzejs Indrā apmaklātuojus gaideis piec Juoņu, bet tuo oficialuo atkluošona byus augusta suokumā. Īeja muzejā byušūt bez moksys, atzeimoj Ē. Gabrusāne.


text:
“Kolnasāta” 20. aprelī – Marks Rotko i dzāslans
Itūnedeļ iz „Kolnasātu” gostūs atguojuse Daugovpiļs Marka Rotko muokslys centra projektu vadeituoja Inga Krekele, kas ir bejuse ari centra tapšonys projekta vadeituoja.
Centra atkluošona 24. aprelī byus nūtykums na viņ Daugovpiļs voi vysys Latvejis, a pat pasauļa mārūgā. Niu Latgolā byus apsaverami Marka Rotko dorbu originali, kū centram iz nūteiktu laiku deponiejuši juo bārni. Veiksmeiguos sadarbeibys rezultatā ekspoziceja tiks regulari maineita.
Kai stuosta Inga Krekele, lai itei sadarbeiba i originaldorbu atvesšona iz Latgolu byutu īspiejama, beja juoiztur pamateigys drūšeibys puorbaudis. Tok centra ļaudim tys izadeve – deļtuo jau jaunnedeļ Daugovpilī tiks atkluots unikals laikmeteiguos muokslys centrs, kur bez pasaulī slavanu daugovpilīšu muokslys dorbu izstuodem byus radzama ari latgalīšu myusu dīnu muokslinīku dorbu izstuode.
Centra atkluošonys pasuocīņūs pīsadaleis kai vītejuos amatpersonys, tai gosti nu uorzemu. Byus īspieja apsavērt izstuodis i ekspozicejis vaira kai 2000 kvadratmetru plateibā. Taipat byus pīejami vysi centrā paradzātī pakalpojumi – konferenču sektors, rezidenču programys i kopejneica.
25. aprelī centrs attaiseis durovys vysim apmaklātuojim. Leidz ar atkluošonu Daugovpiļs Marka Rotko centrā byus apsaveramys vairuokys izstuodis:
– Latgolys regiona Muokslys dīnu izstuode,
– Storptautyski atzeituo i Daugovpilī dzymušuo keramiķa Pītera Martinsona dorbu kolekceja,
– Daugovpilī dzymušuo gleznuotuoja i slavanūs muokslinīku Marka Šagala i Kazimira Maleviča škoļnīka Solomona Geršova izstuode.
Marka Rotko centra atkluošonys pasuokumā 24. aprelī 20:30 stuņdēs sentra vokorā pogolmā nūtiks suomu akardeonista Kimo Pohjonena (Kimmo Pohjonen) koncerts. Koncerts ir par breivu vysim piļsietnīkim i piļsātys gostim. Kimo Pohjonens teik saukts par pasauļa bezbaileiguokū akordeonistu i ir vīns nu slavanuokūs suomu myusu dīnu muzykantu. Jis akardeona spēli apvīnoj ar vokalu i vizualajim efektim.
Ite var nūsavērt Kimmo Phjonnen izpiļdeituo skaņdorba “Keko” video.
Reportažā nu Latgolys dzierdēsim par Rēzeknē gaidomū kinu festivalu „Open Place”.
Austrumlatvejis koncertzāle voi, cytim vuordim, Latgalīšu viestnīceiba GORS kūpā ar NVO kinematografejis atteisteibai “KINOFORUM” i Rēzeknis piļsātys vadeibu gatavejās itamā vosorā gaidamajam eisūs kinu festivalam „Open place”. Tys byus na viņ Rēzeknē i Latvejā, bet vysā Baltejā nabejs pasocīņs.
Vaira par juo ideju, saturu i mierkim klausitēs Gunys Zvīdris reportažā. Tymā dzierdēsit intervejis ar GORA vadeituoju Diānu Zirniņu, pasuocīņa golvonū organizatoru Sergeju Novožilovu, kai ari kinofestivala idejis autoru Sergeju Lihodkinu.
Raidejuma turpynuojumā runuos vēļ vīns cylvāks nu Daugovpiļs.
Valentins Lukaševičs itūnedeļ vuordineicā gotovs stuosteit par „dzāslanu”. Koč varbyut kaids tū dzierd pyrmū reizi, izaruod, tei ir kotram latvīšam labi zynoma līta.
Zinis eisumā
- Nu 15. apreļa Lauku atbolsta dīnasts suocs pījimt īsnīgumus par plateibu moksuojumim 2013. godā. Aizpiļdeits īsnīgums i lauku bloku kartis ar precizi īzeimuotom plateibom dīnastā juoīsnīdz da ituo goda 15. maja.
- Dagdys nūvodā veiduos atbolsta vītu krizis situacejā nūnuokušim bārnim i jaunīšim. Atbolstu tam snīdz Eiropys Lauksaimnīceibys fonds lauku atteisteibai. Paradzāts īkuortuot psihologa telpu jaunajā Dagdys jaunīšu iniciativu centrā „Parka rozes”, nūpierkt mebelis, tehniku, terapejis i sporta apreikuojumu. Mierkis ir radeit taidu vidi, kab krizis situacejā nūnuokušī jaunīši varātu īsasaisteit grupu psihologiskajuos nūdarbeibuos, atsabreivuot nu stresa, satureigi pavadeit breivū laiku i uzlobuot fiziskū stuovūkli. Projektu paradzāts eistynuot leidz 8. novembram.
- Loba ziņa par Ludzys īlom. Ar ERAF atbolstu paradzāts rekonstruēt īlu pūsmus Tālavejis īlā, Bazneicys īlā i Latgolys īlā. Projekta izmoksys sastuoda kai ERAF finansiejums, tai pošvaļdeibys i vaļsts budžeta dotaceja. Rekonstrukcejis dorbus varātu pabeigt novembra beiguos.
- Annys Rancānis kruojums “Pylni kārmani dabasu. Bezdelīgu pasts” sajiems Latvīšu literaturys goda bolvys „Laligaba” specialū bolvu. Ceremoneja nūtyka 18. aprelī Reigā. Annys Rancānis kruojums īgiva žurejis specialū bolvu, partū ka žureja jū navarēja īlikt nivīnā ramā, leidzeigi kai jaunū Beibelis tulkuojumu i cytus unikalus dorbus.
- Leivuonūs tyka organizāts konkurss „Leivuonu nūvoda firmys iedīņs”. Par konkursa uzvarātuoju tyka atzeits kopejneicys „Sipres” iedīņs „Dubnys i Daugovys akmini”. Tuos ir reivātu guļbu kļockys, piļdeitys ar bīzū pīnu i pasnīgtys svīksta i kriejuma mērcē. Nu vysu konkursā īsnīgtūs iedīņu „Dubnys i Daugovys akmini” vysvairuok atbylda Leivuona nūvoda i Latgolys regiona iedīņu gataveišonys tradicejom.
- Lai veicynuotu sabīdreibys interesi par goreigom vierteibom, Jura Soikāna Ludzys muokslys škola izsludynuojuse konkursu Latvejis i cytu vaļstu bārnim i jaunīšim “Tovys sirds mīleisteibys sāta 13”, kas veļteits šiupeļa dzīsmem. Organizatori leidz 15. juņam gaida dažaiduos tehnikuos izpiļdeitus vizualuos muokslys dorbus, kas paruoda šiupeļa dzīšmu tālus, sižetus, ritmu i senejūs prīkšstotus par lobū i ļaunū.
- Leidz 26. apreļam ir īspieja pīsasaceit jaunīšu vokalūs, instrumentalūs, deju grupu i individualūs izpiļdeituoju konkursam “Mans akorc 2013”, kas nūtiks 10. majā Rēzeknē. Anketu meklej Rēzeknis nūvoda sātyslopā pi „Zeimuļa” ziņu.
- Nu 22.leidz 27.apreļam Rēzeknis augstškolā nūtiks Inženīru dīnys. 22.aprelī vīnūs dīnā pi rodūšūs pakolpojumu centra „Zeimuļs” nūtiks Inženīru dīnu atkluošona i kugeišu saceņseibys pa Rēzeknis upi. Gaidoma ari konfereņce, sporta dīna, absolventu sasatykšona i Rēzeknis nūvoda školānu inženīrtehniskū dorbu demonstriejumi.
- Sastdiņ, 27. aprelī, 2 stuņdēs dīnā Dagdys nūvoda tautys nomā nūtiks 10. dzīdūšūs kolektivu i gveļžu saīts „Auni kuojis, laksteigola!”, kurs itūreiz izskanēs tikai i vīneigi latgalīšu volūdā. Pīsadaleit aicynuoti dažaidu paaudžu dzīduot i stuosteit grybātuoji kai pa vīnam, tai grupuos. Daleiba juopīsoka leidz 22. apreļam.
- Sovu 60 godu jubileju atzeimoj vīns nu vacuokūs Latvejis etnografiskūs ansambļu „Naktineica”. Reizē ar jubileju ansamlis ir tics ari pi jauna muzykys albuma „Seju, veju, rallalā”, kas 27. aprelī tiks īskandynuots Preiļu Kulturys nomā.
- Sastdiņ, 27. aprelī, Rēzeknis 1. vydsškolā nūtiks ari latgalīšu skotuvis runys konkurss „Vuolyudzāne” Latgolys školu audzieknim i 1. atkluotuo latgalīšu rokstu volūdys i kulturviesturis olimpiade vydsškolānim.
Raidejumu taisa – Aigars Runčis, Daira Kokoreviča i Ilze Sperga.
Ka raidejums nasuok skanēt automatiski, tod klausīs ITE.
Ingys Krekelis fotokarteņa nu sātyslopys llf.partneribas.lv


text:
Atguodojūt tāvu Tomasu
Roksta autors: Juoņs Keičs
Sevkuram cylvākam laikam ir tai, ka vysduorguokuos atminis saistuos ar pyrmajim sūlim myusu tik naizzynuotajā pasaulī. Myus pīsaista dzymtuo puse ar sovom naatkuortojamajom vītom, nūtykumim i ari cylvākim, kuri myusus veiduojuši. Apcīmojūt dzymtys kopus, muns ceļš vad gar Bykovys bazneicu i vysod pruotā īt tuos dīnys, kod staiguoju iz bazneicys klebonu vuiceitīs Dīva vuordus, īpazynu Mozūs kapuciņu bruoļu ordiņa tāvu Tomasu.
Pyrmuo sasatikšona ar tāvu Tomasu
Klebonā mani tod sagaideja cīši nūpītns, vīnkuoršs, garā, malnā talarā gierbīs bazneickungs. Mani puorsteidze, ka ar mani, taidu mozu bārnuku, jis runuoja cīši nūpītni. Jam beja samtaini dyucūšs, zams bass. Piec īrostuo “Lai ir slaveits Jezus Krystus”, pabučuoju jam rūku, i suocēs myusu sarunys par Dīvu, pasauļa radeišonu, cylvāka syuteibu i lyugšonom grāku pīdūšonai. Tei rūka man palykuse pruotā iz vysu myužu. Ar tū rūku tyka atvārti bazneicys duorza mozī vuorteni, kod mes obeji kaidā nūvokorā vīni poši guojom iz bazneicu. Tyka īdagta gaisma i dīvnoms suoce speidēt sovā mikriešļa nūslāpumaineibā. Muns guojīņs iz pyrmū spovedi.
Tei rūka maņ deve ari pyrmū Komuneju. Bazneica pylna, mes – desmit īsvietejamī, gūda krāslūs pošā vydā. Dīna saulaina. Breineigs i nūslāpumains breids. Proceseja… Nu jau paguojuši vaira kai 60 godi nu tuos dīnys.
Tai es satyku sovā dzeivē Karlu fon Gumpenbergu, Mozūs kapuciņu bruoļu ordeņa tāvu Tomasu.
Nivīns jau tūlaik eisti nazynuoja juo ceļu iz Bykovys bazneicu. Taids nūslāgts sevī, bet ar miļzeigu īdvasmys spāku, ticeibys apstoruots. Bykovā jis suoce kolpuot 1960. godā. Runova, ka vuocīts, ka saimē vysi bruoli ir bazneickungi. Tāvs Tomass dreiži palyka par autoritati i pi juo iz spovedi brauce ticeigī nu tuolys apleicīnis.
Byudams prīsters, jis nasabeida fiziska dorba. Kod vajadzēja salobuot bazneicys tūrņa bļakys jumtu, pats kuope tūrnī, pats izlyka zibiņsnūvedieju tuo golā. Apkuortejī ar baili vērēs, a bazneickungs tikai pasasmēja, saceidams, ka Dīvs pasorguos i nav kuo beitīs.
Muni dzeivis celi aizguoja nu Bykovys. A tod vīnu reizi, cīmojūtīs pi rodu, najauši tyka pīmynāts Gumpenberga vuords. Ass puorsacieļs iz Kazahstanu pi sovim tautīšim, kuri tī izmytynuoti piec Ūtruo pasauļa kara. It kai jau ass aizguojs myužeibā. Vēļ piec godim dzierdieju, ka koč kur publicāta ziņa, ka jis pasludynuots par svieteigu. Atcerūtīs bierneibys godus, maņ roduos cīši lela interese nūskaidruot kū vairuok par goreidznīka liktini. Rokūs pa vysim īspiejamim interneta resursim Latvejā, Vuocejā, Vatikānā, Krīvejā, Kazahstanā. Pa kripateņai kruojuos informaceja. Nikū jau dižu nasameklieju, palyka daudz naatbiļdātu vaicuojumu. Tāva Tomasa myužs jau byutu vasalys gruomotys vārts. Vīns nu gora gaismys nesieju Latgolā.
Aktivuo dorbuošonuos Viļakā
Piec Pyrmuo pasauļa kara Reigys metropolita Antonija Springoviča aicynuoti Latvejā īsaroda kapucinu bruoli nu Bavarejis. 1929. godā jī Skaistkaļnē izcēle pyrmū klūstera āku. 1933. godā kapucinīši puorjēme pastoralā apryupē Sv. Aļberta bazneicu Reigā. Tymā laikā klūstera bruolim pīsavīnuoja ari latvīšu tauteibys kapucini.
Nu 1935. goda suocēs kapucinīšu darbeiba Latgolā, kod Viļakys dekans Alfons Vaivods uzaicynuoja iz Viļaku kapucīnu tāvu Tomu-Tomasu (Karlu fon Gumpenbergu). Tāvs Tomass, byudams Viļakā, ar prīcu pījēme dūmu par klūstera ceļtnīceibys napīcīšameibu taišni Viļakā. Tai tāvs Tomass tyka par klūstera dybynuotuoju. Klūsters darbeibu suoce 1936. goda 8. septembrī. Byudams pēc profesejis arhitekts, jis projektēja i vadeja klūstera ceļtnīceibas dorbus nu 1936. goda leidz 1940. godam, kod tyka pabeigta klūstera ceļtnīceiba. Tei beja plaša treju stuovu myura āka ar kapelu.
Leidz tam mūki Viļakā dzeivuoja i kolpuoja nalelā kūka sātā, kurys dieļu pībyuvē beja īreikuota kapela. Klūsteri izcēle nūjauktuos vacuos kūka bazneicys vītā. Klūsteri īsvieteja 1940. godā pāvesta syutnis Antonijs Arata. Tymūs laikūs klūsterī dzeivuojuši treis kapuciņu bruoli, kuri guoja tautā, navys sēdēja cellēs. Jī veice lelu izgleituošonys dorbu i īsakļuove Viļakys sabīdryskajā dzeivē. Agruok ļauds asūte guojuši nu reitu iz kapelu klauseitīs, kai bruoli augšā dzīd himnys.
Vēļ juopīmiņ bruoļu sadarbeiba ar Viļakys katuoļu bazneicu. Ir mynāts, ka 1937. godā Viļakas katuoļu bazneicai tāvs Tomass pasyuteja Italejā jaunus i skaistus procesejis karūgus i baldahinu.
Laika pūsmā nu 1939. leidz 1941. godam gondreiž vysi vuocu tauteibys kapucinu mūki Latveju atstuoja i repatriējuos iz Vuoceju. Izjāmums beja Karls fon Gumpenbergs, kuram beja Latvejis pavaļstnīceiba. Klūsteram pīdarūšū zemi, kai ari nakustamūs eipašumus 1940. godā nacionalizeja.
Padūmju varys spaidūs
1940. godā PSRS okupēja Latveju i okupacejis vara aizlīdze ordiņa darbeibu. Goreidznīki, kuri napaspēja izbraukt iz Rītumim, tyka arestāti i represāti.
Prīsters Krišjāņs Dambergs rakstejs, ka tod, kod tāvs Tomass Gumpenbergs tyka mūceits Centralcītuma pogrobūs Reigā, sovim mūceituojim jis saciejs: “Aiz tuo, ka ūlu ilguok vuorej, tei vys cītuoka palīk.” Itūs vuordus sokūt, juo sejā ir bejuse taida paļuoveiba i mīrs, ka vojuotuoji navariejuši nikuo ībiļst i vieļuok palaiduši breiveibā. Dambergs roksta i vaicoj – nu kurīnis prīsterī beja taids spāks? Dambergs nu cytu cylvāku līceibom beja daudz dzierdiejs par tāva Toma apduovynuoteibu i plašajom zynuošonom vysdažaiduokajūs dzeivis vaicuojumūs, kurys jis izmontuoja, byuvejūt bazneicys, rasejūt projektus bazneicu oltorim i veicūt cytus dorbus. Prīsters Dambergs roksta, ka, dūmojūt par vysu tū, ir saprats, ka tāvs Tomass nikod nabyutu variejs izturēt gryutūs dzeivis puorbaudejumus bez dzeivis i styprys ticeibys Dīvam i Dīva mīlesteibys pīdūdūšajam spākam.
Nu 1941. goda leidz 1944. godam Karls fon Gumpenbergs kolpuoja Reigys Sv. Aļberta bazneicā.
Atbolsta nacionalūs partizanus
2011. goda “Katoļu Baznīcas Vēstnesī” Mag. hist. Inese Dreimanepublicēja rokstu “Kapucīnu mūki – nacionālās pretošanās kustības atbalstītāji Bauskas apriņķī i citur Latvijā”. Jei pīmiņ, ka piec Sorkonuos armejis atsagrīzšonys Latvejā 1944. godā te vēļ darbeibu veice pīci kapuciņu ordiņa mūki. Viļākā dzeivuoja tāvs Tomass. Viļakys apriņkī tūreiz vīnā nu pyrmūs Latvejā suoce veiduotīs nacionalūs partizaņu grupys. K. fon Gumpenberga sakari ar partizanim izaveiduos 1945. goda suokumā.
Lai ari jis eisti naticēja, ka var maineitīs pastuovuošo īkuorta, vys tik naatsaceja paleidzeibu tim, kuri tū lyudze. 1945. goda laikā tāvs Tomass apguoduoja ar liturgiskajim prīškmatim i bazneicys veinu prīsteri Ludvigu Štagaru, kurs beja pīsavīnuojs “Cinīša” nacionalūs partizanu vīneibai. Ituos lītys beja napīcīšamys, lai mežā varātu nūturēt Sv. Misi. Ar partizanim tāvs Tomass nasatykuos i kontaktus uzturieja ar cytu paleidzeibu. Vīnlaiceigi jis beja informāts par nūtykumim i partizanu kusteibā īsaisteitajim cylvākim. Tāvs Tomass tyka breidynuojs īvaruot pīsardzeibu nu nūdevieju (pīmāram partizanu atbaļsteituoju Mariju Slišāni).
Izsyutejums iz Sibiri
K. fon Gumpenbergu apcītynuoja 1945. goda beiguos, inkrinimejūt jam “Viļakys apriņķa banditu idejiskū īdvasmuošonu i nacionalistiskys organizacejis vadeišonu”. Īmeslis beja Viļakys jaunīšu nalegaluos organizacejis atkluošona, tāvs Tomass ar tū nabeja saisteits i apcītynuošona beja liktineigs nagadīņs. Jis Viļakā vadeja religisku organizaceju i daudzi apcītynuotī jaunīši beja tuos daleibnīki.
Izmekliešona vylkuos vaira par pusgodu i čekisti gribēja pīruodeit, ka K. fon Gumpenbergs beja jaunīšu organizacejis vadeituojs. Jis tyka cīši mūceits i spydzynouts, vysleidza naatsazynuos napatīsajuos apsyudzeibuos. Par sakarim ar L. Štagaru čeka tai ari naizzinuoja. Tys atsakluojuos tikai 1947. godā piec L. Štagara apcītynuošonys. Apsyudzeiba tyka puorkvalificeita 1946. goda 9. decembrī i LPSR Augstuokuo tīsa K. Fon Gumpenbergam pīsprīde 10+3 godus par “Komunistyskuos partejis i Padūmu vaļdeibys apmaluošonu, kai ari par pretpadūmu sarunom”. Īslūdzejumā Sibirī jis sabeja leidz 1955. godam.
Par gaitom Sibirī maņ materialu faktiski nav, izjamūt dažys epizodis. 2001. goda 26. oktobra avīzē “Latgales Laiks” ir publicāts Terēzis Jonānis roksts par Tiļžys katuoļu draudzes prīsteri Albertu Budži, kurš vairuokus godus ir vadejs Latgolys Pietnīceibys instituta ikgadejuos konferencis “Latgolys paguotne, tagadne, nuokūtne” dorba grupu. Jis pīmiņ, ka praksē bejs pi kapucinu tāva Toma, kurs, byudams vuocīts, dzeivuoja i kolpuoja Latgolā, a vieļuok dybynuoja arī vuocīšu draudzi Sibirī. A. Budže pīzeist, ka Tāvs Tomass ar sovu pīmāru kolpuošonā i cylvākmīlesteibā ir cīši padzilinuojs juo mīlesteibu i interesi par Latgolys viesturi i cylvākim. Senejis Bavarejis baronu dzymtys piecnuociejs, kolpuodams Latgolā, nūstyprynoj dzymtuos Latgolys mīlesteibu tūpušajam prīsteram. I tyk cīši, ka palics atmiņā iz myužu! Voi tys naaplīcynoj Karla fon Gumpenberga personeibys lelumu i spāku?
Jā, bez dzeivis i dzilis ticeibys Dīvam pat taids styprys cylvāks kai Karls fon Gumpenbergs nabyutu variejs izturēt tū gryutumu, kas jū sagaideja piec Ūtruo pasauļa kara beigom izsyutejumā Sibirī. Nu pieckara dokumentim atrodu Tāvu Tomasu pīminātu 2005. goda 7.–8. juņa storptautyskuos konferencis “Nacionaluo pretuošonuos komunistiskajim režimim Austrumeiropā piec Ūtruo pasauļa kara” materialūs, kur jis pīmināts viļakītis, nacionaluo partizana sīvys Leontīnis Augustānis (Slucka, dzymuse Romāne) atmiņuos, pīraksteituos Jaunjelgovā 2002. goda februarī. Vīnkuorši div teikumi: “Kapucinu mūks Kārlis Gumpenbergs (1904–1984) beja gara auguma vuocīts. Mežā jis natyka radzāts.” Bet tei ir līceiba, ka pēc kara Tāvs Tomass beja atsagrīzs Viļakā turpynuot pyrms kara īsuoktū svieteigū dorbu.
Laiks Latvejā piec izsyutejuma
Piec Sibira liegera izcīššonys tāvs Tomass atsagrīze Latvejā. Informacejā par Dvītis Sv. Staņislava Kostkys Rūmys katuoļu bazneicu ir pīmynāts, ka pravests K. fon Gumpenbergs tī kolpuoja nu 1954. goda leidz 1958. godam. Par laiku nu 1958. leidz 1960. godam munā reiceibā informacejis dīvammžāļ nav. It kai dzeivuojs Neicgalī i nūsadorbuojs ar projektiešonys dorbim. 1960. godā Tāvs Tomass īsarads Bykovā (Gaigalovā) i suoce kolpuot munā dzymtajā draudzē. Jis daudz pyuļu veļteja bazneicys uzturiešonai kuorteibā.
Cik atguodoju nu bierneibys, pravestu Gumpenbergu meiļuoja tauta, a īneida padūmu varys puorstuovi, kas vysaižuok ceņtēs juo dorbu traucēt. Eipaši – dorbu ar bārnim. Mozī ministranti tyka pat izsmīti vītejuos i centralajuos avīzēs. Ari muna staiguošona iz puotorim nūtika dalejā slepeneibā, beistūtīs vojuošonu. Piec pyrmuos Komunejis svātkim muna pīdereiba bazneicai tyka zynoma školā, bet tai kai beju muoceibuos teicamnīks, nivīns nikuo daudz navarēja pasaceit. Pakaunynuoja i vyss. Bet ateistu propaganda školā tyka cīši attesiteita. Laikam beja baiļ nu tāva Tomasa leluos autoritatis. Streidūs ar varys puorstuovim tāvs Tomass saglobuoja mīru, atbiļdēja gudri, kai lels filozofs i nivīns jū navarēja vinnēt ar sovim sprostajim “sovetčinys” argumentim. Jis meiļuoja saceit, ka navajag cytam cytu apvainuot, apvainuot i lomuotīs – mes tok vysi asam rodi. Kod kaids tū nasaprota, jis saceja: “Mes tok vysi asam Dīva bārni.”
Puorsaceļšona iz Kazahstanu
1979. godā tāvs Tomass īsaroda Aktjubinskys piļsātā Kazahstanys rītumūs, Elekys upis krostūs. Kazahstanys katuoļu portalā raksteits: “1939. godā Tomass Gumpenbergs nu Bavarejis kūpā ar bruoli franciskani atbrauce misejā iz Latveju. Tī jū puorsteidze kars. Beja arestāts, 7 godus atsaroda cītumā. Leidz atbraukšonai iz Aktjubinsku 1979. godā – struoduoja Latvejis draudzēs. Tāvs Tomass beja dziļš teologs i lobs gareigais tāvs. Pi juo brauce iz spovedem 200–300 km nu Reigys i cytu piļsātomu. Beja ļūti talanteigs arhitekts. Pēc juo projektim izbyuvāti 20 oltori gotiskā i baroka stylā. Atbyudams sovu laiku Sibira liegerī, izstruoduoja projektu tyltam par lelu Sibira upi, kurs tyka ari izbyuvāts. Jis pats tyka sacejs, ka nikod nav bejs atvalinuojumā, partū ka nikod tam nabeja laika. Gulēja tikai 3–4 stuņdis dīnnaktī, a Aktjubinskys i Makinkys dīvnomu ceļtnīceibys laikā naktīs vyspuor nagulēja. Myra Aktjubinskā 1984. godā.”
Tī atrodu ari precizus Karla fon Gumpenberga dzimšonys i nuovis datus – 10.03.1904.–05.01.1984. Te atrūnama ari Aktjubinskys Rūmys katuoļu draudzis, kura pīdar pi vacuokajom Kazahstanā, viesture. Dybynuota Ūtruo pasauļa kara beiguos, kod iz tīni tyka izsyuteiti tai sauktī “Volgys vuocīši”. Tūlaik nūtyka vuocu īdzeivuotuoju pīspīdu izsyuteišona nu Ukrainys. Aktjubinskā (Aktobē) izmytynuotī vuocīši-katuoli, leluokuo daļa beja nu Odesys apgobola. Jī svātdīnēs i svātku dīnuos sasapuļcējuos pa vairuokom sātom iz lyugšonu dažaidūs piļsātys rajonūs. Pi jim atbraukušais goreidznīks Sv. Misis kolpuošonu veice pa naktim, tai kai ticeigū darbeiba tyka vojuota nu varys organim. Kod jim aizlīdze puļcētīs pa sātom, cylvāki suokace puļcētīs kopsātā. 1975. godā ari tys tyka aizlīgts.
Piec atļaujis sajimšonys nu Moskovys, par ticeigū naudu tyka nūpierkta dzeivojamuo muoja, kuru puortaiseja par kapelu. Par pyrmū prīsteri tyka aicynuots Karls fon Gumpenbergs, bejušais padūmu liegeru cītumnīks, kurs tod ari īsaroduosa Aktobē, lai organizātu draudzi. Nu tuo laika draudzis lūcekļu skaits suoce augt i vaira nasatylpa mozajā lyugšonu nomā.
Tāvs Tomass pīlyka vysus spākus i gudreibu, lai tymūs sarežgeitajūs laikūs Aktjubinskā izcaltu bazneicu. Itū vaicuojumu vajadzēja rysynuot Moskovā. Piec atļaujis sajimšonys, 1981. godā suocēs bazneicys projekteišona i ceļtnīceiba sūpluok lyugšonu nomam. Bazneica tyka calta pošu ticeigūs spākim i par draudzis lūcekļu zīduojumim. Varganis i vysu apreikuojumu atvede nu Reigys. 1983. goda 9. oktobrī nūtyka bazneicys īsvieteišona, kū veice veiskups Valerians Zondaks, jo padūmu periodā Kazahstanys katuoli skaitejuos pi Reigys Katuoļu diecezis.
1984. goda 5. janvarī Karls fon Gumpenbergs aizguoja myužeibā, pyrma vēļ nūvadeidams sovu piedeigū Zīmyssvātku Misi i atstuodams aiz seve kuortejū pīminiekli. Palyka juo paveiktī lobī dorbi cylvāku dvēselēs, juo izsapņuotī i izbyuvātī oltori i bazneicys, kas vysod atguodynuos par svātū tāvu.
Losūt materialus par Kazahstanys veiskupu Svātuo Krāsla apmiekliejumu Juoņa Puovula II pontifikata laikā, atrodu informaceju par Kazahstanys katuoļu bazneicys kandidatim beatifikacijai – pasludynošonai par svieteigim. Jūs vydā beja ari Tāvs Tomass Marija breivkungs Karls fon Gumpenbergs OFMCap.
Tei rūka
Tei rūka, kas vuorteņus vēre
Pi Bykovys bazneicys,
Vēļ šudiņ maņ acīs redzīs,
I nazyud nu atminis…
Tod mozuo rasgaļa grākus,
Pyrmūreiz syudzieju tev.
Tu muocieji mūdynuot spāku
Pasaļaut Dīvam, na sev.
Maņ duovoji svātbiļdi mozu,
Kur Jezus klauvej pi sirds…
Vēļ lyugšonu gruomotā munā,
Jei sasaglobuoj’se ir.
Tys beja, kai ceļa suokums,
Kaids vysim ticeigim ir.
Īt laiki, viņ Dīva tykums
Nu grākim pasauli škir.
Cik daudzim gryutajūs godūs
Tu leidzieji ticeibu rast.
I zynuoji, mīru tev nadūs –
Tī, kurim tū nasaprast…
Nu Vuoczemis atīmūt dzymtuos,
Par Latveju tuoļuok ceļš īt.
Tovs gors tev nadeve rimtīs,
Kur stepe bez gola zīd.
Tī, tuolajā Kazahstanā,
Jauns templis Dīvam teik slīts,
Piec kura īsvieteišonys
Tovs piedeigais ceļš ir īts..
A rūka, kas bazneicys vuortus,
Ikvīnam bej’ gotova vērt,
I saceitī svieteibys vuordi –
Nikod tūs maņ naaizmierst.
Niu svieteigū kuortā tu īcalts –
Bruoļs Toms, Karls fon Gumpenbergs!
Vuords – ticeibys kliņtī īkolts,
A rūka… vēļ vuorteņus ver.


text:
Jezuiti i gruomotnīceibys suokumi Latgolā 17. i 18.gs.
Suocūt ar 16.gs. beigom, jezuitim beja lela nūzeime latvīšu volūdys atteisteibā, partū ka jī sastateja i izdeve vysaidys vuordineicys, goreigūs dzīduojumu gruomotys, kalenderus, gazetys i žurnalus, taidā veidā vyspuorieji atteisteidami gruomotnīceibu, taipat jezuiti īvīse ūtrū literarū tradiceju – gruomotu saraksteišonu i izdūšonu latgalīšu volūdā. Beja vairuokys nūzeimeigys personys, kurys dorbuojuos itymā jūmā, par pīvadumu, 17.gs. īviereibys cīneigys beja tāva Jura (Georga) Elgera pyulis gruomotnīceibā, 18.gs. aktivi dorbuojuos Miķeļs (Mihaels) Rots. Prūtams, vāluokajūs godu symtūs pasalelynuoja taidu cylvāku skaits, kas īguļdeja sovu dorbu latvīšu volūdys atteisteibā.
Jurs Elgers – pyrmuos gruomotnīceibys vēsmis
17.gs. Latgolā nūzeimeiga beja jezuita Jura Elgera (1585-1672) darbeiba latvīšu volūdys i gruomotnīceibys atteisteibā. Elgers dzims Valmīrā protestantu saimē. Pyrmuok jis dedzeigi aizstuovēja protestantismu, tūmār vāluok paslapyn pīsavīnuoja katuolim i 1607. godā Viļņā īsastuoja jezuitu ordinī. Nav zynoms, kas lyka Elgeram konvertētīs i puorīt nu vīnys konfesejis ūtrā. Elgers kai katuoļu prīsters suoce dorbuotīs 1615. godā, i suokuos jis dorbuojuos Reigā, Ciesīs, Jelgovā, Ilyukstē. 17. gs. 20. godu suokumā Elgers īsaroda Braunsbergā, deļtuo ka piec tuo, kai zvīdri ījēme Vidzemi, vysi katuoļu prīsteri tyka padzeiti nu ituos teritorejis. 1621. godā tyka publicāta pyurmuo Elgera katuoļu dzīšmu gruomota latvīšu volūdā „Geistliche catolische Gesänge” (Goreigī katouļu dzīduojumi). Itys izdavums ir vīneiguo gruomota, kas tyka publicāta Jura Elgera dzeivis laikā. Vīneigais zynomais ituos gruomotys eksemplars atsarūn Viļnis Universitatis bibliotekā; iz ituos gruomotys losoms tituls latvīšu volūdā: „Garīgās katoļu dziesmas, labsirdīgu kristiešu tulkotas no latīņu, vācu un poļu psalmiem un baznīcu dziesmām nevācu valodā”. Elgers 1638. godā suoce dzeivuot Daugavpilī, kur leidz myuža beigom struoduojs kai lektors jezuitu koleģejā i latvīšu volūdā tulkuojs katuoļu evaņgeliju fragmentus, goreiguos dzīsmis, katehismus, kas drukavuoti Viļņā, leluokuo daļa – piec juo nuovis. Par pīvadumu, 1672. gadā izguoja Elgera sagataveitais katehisms „Catechismus seu brevis institutio doctrinae christinae..” (Katehisms aba kristeiguos vuiceibys eiss izskaidruojums, pīcuos nūdaļuos ītvarts par lobu latvīšu tautai); tymā pošā godā Viļņā izguoja Elgera tulkuojums nu latiņu volūdys „Evaņģēliji” vysom goda svātdīnem i svātku dīnom, kas beja pyrmais itaida veida izdavums latvīšu volūdā; Elgers beja ari vīns nu pyrmuos goreigūs dzīšmu gruomotys „Cantiones Spirituales” sastateituojim ar dzīšmu tulkuojumim nu latiņu, pūļu i vuocu volūdys, kas izguoja 1673. godā; 1683. godā Viļņā īspīde 674 puslopu gruomotā juo sagataveitū pūļu-latiņu-latvīšu vuordineicu „Dictionarum polono-latino-lottavicum”, i tei beja pyrmuo plašuokuo vuordineica, kas saisteita ar latvīšu volūdu. Veidojūt itū vuordineicu, Elgers izmontuoja kaidu pūļu-latiņu-lītovīšu vuordineicu, pa daļai īstruodojūt tymā Manceļa „Lettus” (1683) leksiku. Vysi īprīkšmynātī izdavumi beja izdūti Viļņā deļtam, ka tūlaik Daugavpiļs jezuitu rezidence beja īkļauta Viļņis provincē; taipat ari tūpūšī jezuitu ordiņa lūcekli izgleiteibu īgiva Viļņā. Nalels skaits gruomotu latgaliski tyka īspīsts Polockā, i kūpumā tī tyka nūdrukavuotys 7 gruomotys, bet vysys puorejuos izguoja Viļņā. Izguojušajom gruomotom titullopys beja latiņu volūdā, partū ka tūlaik tai beja pījimts; īspiejams, ka ari gruomotys saturs beja pa daļai ci piļneigi veiduots latiniski, tūmār tī beja pyrmī raudzejumi raksteit latviski i izmontuot itū volūdu kai leidzvierteigu cytom volūdom. Nav zynoms, cik mynātūs izdavumu eksemplari tyka īspīsti i kur tūs varēja nūpierkt ci ari kaidūs klūsterūs i bibliotekuos tī nūnuoce. Jurs Elgers pyrmais apzeimēja ziļbis intonaceju latvīšu volūdā i sovūs dorbūs lītuoja piec pūļu raksteibys parauga veiduotu ortografeju. Tūmār Elgera izdūtūs dorbus latgaliski navar skaitiet par piļneigu pamatu volūdai, partū ka izdavumūs beja rakstureigs vysaidu 17. gs. Latvejis teritorejā asūšu dialektu sajaukums. Izjamūt Elgeru, 17. gs. Latgolā vaira nav zynomi īvāruojami jezuiti, kas pīvārstu uzmaneibu volūdnīceibai, tūmār Elgers veiksmeigi suoce darbeibu volūdnīceibā i lyka pamatus tuos tuoļuokai atteisteibai.
Jura Elgera sastuodeituo vuordineica 1683. godā. Karteņa: biblioteka.valmiera.lv
Miķeļs Rots i laiceiguo rakstnīceiba
Jurs Elgers beja pyrmais, bet na vīneigais nu jezuitu ordiņa Latgolā, kas deve īguļdejumu latvīšu volūdys i gruomotnīceibys atteisteibā. Elgers dorbuojuos 17. gs., bet 18. gs. nūzeimeiga beja jezuita Miķeļa Rota (1721–1785) darbeiba. Atškireibā nu Elgera Rota izceļsme meklejama Latgolā – jis pīdzyma Ilyukstē. 1737. godā jis tyka uzjimts jezuitu ordinī, dzeivis laikā studiejs teologeju un filozofeju. Miķeli Rotu var skaiteit par latgaliski raksteituos laiceiguos rakstnīceibys i literaturys suocieju. Rots pīraksteja ari četrys goreiga satura gruomotys i pyrmū laiceigū dzejūli. Jis deve sovu īguļdejumu na tikai raksteituos latvīšu volūdys atteisteibā, bet taipat ari mutiski izmontuoja latvīšu volūdu, lai izgleituotu bārnus Latgolā. Jis kai školuotuojs dorbuojuos nu 1765. goda, aktivi puorlīcynojūt bārnu vacuokus Latgolā par izgleiteibys vajadzeibu; Miķeļs Rots beja tautys izgleituošonys suociejs. Puiškini i mārgys tyka vuiceiti skaiteit i dzīduot dzymtajā volūdā, bet vuiceit raksteit Rots uzajēme tikai ceņteiguokūs i apduovynuotuokūs bārnus. 1805. godā izdūtajā Rota sastateitajā gruomotā „Wyssa mocieyba katoliszka” radzami enciklopedisma elementi. Itymā izdavumā dūts daudzpuseigs i plašs materials par katuoļu ticeibu i dažaidim tuos aspektim. Enciklopediskuos teņdencis dorba strukturiejumā snēdzēs apsavīnuot ar izsmeļūšim skaidruojumim.
Jezuitu veikums gruomotnīceibā Latgolā
Pyrmuo latgaliski drukavuotuo gruomota beja 1730. godā Viļņā izdūtuo katuoliskuo dzīšmu gruomota, kas leidz myusu dīnom nav sasaglabuojuse. Tūmār nu 18. gs. sasaglobuojs latgalīšu volūdys literaturys pīmineklis ir 1753. godā Viļņā nūdrukavuotī evaņgeliju tulkuojumi „Evangelia Toto Anno”. 18.gs. i 19.gs. suokumā jezuitu dorbs latgalīšu volūdnīceibā vainoguojuos ar vairuokim izdavumim, par pīvadumu, 1766. godā „Katoliszka pilnīga ticibas mociba”, 1770. godā „Eysa salasieyszona Historyas Swatas”, 1805. godā „Wyssa Mocieyba Katoliszka” i c. Radzams, ka 18.gs. i 19.gs. suokumā latgaliski nūdrukuotuos gruomotys jūprūjom puorsvorā beja gareiga satura. Jezuiti Latgolā dorbuojuos samārā ilgu laiku – 190 godus – nu 1630. leidz 1820. godam (leidz jezuitu ordiņa aizlīgšonai Krīvejis imperejā 1820. godā), i itymā laikā tyka izdūtys vaira kai 50 dažaidys religiska satura gruomotys, bet laiceiguo literatura tyka izdūta īvāruojami mozuokā skaitā. Itymā laikā tyka izdūti tikai 4 lementari, 4 pretalkoholiskī izdavumi, vīna gruomota par bišu kūpšonu, vīna par elementarmatematiku, divejis gruomotys par bārnu audzynuošonu i treis didaktiskī moralstuosti. Jezuiti beja īzeimiejuši vairuoku žanru īspieju i davuši sovuos gruomotuos tūs paraugus – goreigūs saceriejumus, muoceibys, dzīsmis, dobys aprokstus, audzynūšys pamuoceibys, dzeju.
Itymā rokstā mynāti īvāruojamuokī jezuiti, kas ar sovu darbeibu veicinuojuši latvīšu volūdys atteisteibu, bet itī bruoli nabeja vīneigī, kas snīguši īguļdejumu volūdys atteisteibā. 18.gs. laikā Preiļūs i Varakļuonūs dorbuojuos jezuits Juoņs Lukaševics (1699–1779), kas gon piec tauteibys beja lītovīts, bet beja īsavuicejs latvīšu volūdu. Ari jam beja zynuošonys teologejā i filozofejā, Latgolā struoduoja četrus godus par pamatškolys školuotuoju. Latviski izdeve evaņgeliju, katehismu i vairuokus cytus goreiguos literaturys dorbus, taidā veidā styprynuodams latgaliskuos goreiguos kulturys atteisteibu.
Koč ari jezuitu darbeiba latvīšu volūdys atteisteibā tyka eistynuota i veicinuota caur goreigū literaturu, Jurs Elgers un Miķeļs Rots pīsavērse ari volūdys laiceigajam aspektam, taidā veidā styprynuodomi rakstnīceibys i gruomotnīceibys tradiceju, kas pīduovuoja na tikai goreiguos, bet ari praktiskuos zynuošonys. Elgers i Rots volūdys atteisteibys aspektā tyka mynāti kai divi pazeistamuokī i izciluokī jezuiti, kas aktivi pīsadalejušs latvīšu volūdys atteisteibā, nu jī nabeja vīneigī jezuiti Latgolā, kas suoce atteistēt i pylnveiduot latvīšu volūdu. 18.gs. suocēs arviņ aktivuoka jezuitu daleiba rokstu i mutiskuos tradicejis atteisteibā, partū ka tys beja saisteits ar izgleituotu prīsteru sagataveišonu Kruoslovys goreigajā seminarā, kurs tyka dybynuots 1757. godā i pastuovēja Kruoslovā leidz pat 1844. godam, kod tū puorcēle iz Minsku.
Latvīšu volūdys atteisteiba varēja suoktīs taišni jezuitu ordiņa darbeibys laikā Latgolā, kas beja saisteits ar ordiņa attīksmi pret kristīšim, kas nasaprota i narunuoja latiniski. Kab pylnvierteigi nūdūtu kristīteibys ziņu tuoļuok, jezuiti sevkurā teritorejā dasamāruoja vītejim apstuoklim i komunikaceju ar kristīšim veiduoja jūs – vītejā – volūdā. Tikai mutiskys vītejuos volūdys zynuošonys, kas nabeja ni vuocu, ni pūļu, ni latiņu, naspēja nūdrūsynuot jezuitim pylnvierteigu saskarsmi ar kristīšim, leidz ar tū beja vajadzeigs sastateit i izdūt vysaidys goreiga satura gruomotys vītejuos volūduos, kab puorlīcynūši nūstyprynuotu kristeigū ticeibu tim cylvākim, kuri nazynuoja ni vuocu, ni pūļu, ni latiņu volūdu. Vītejuos, latgalīšu, volūdys īsavuiceišona i lītuošona, kai ari gruomotu izdūšona raiseja uzticeibu cylvākūs pret jezuitim. Jim tys radeja apziņu, ka tī ar Vysuaugstuokū varēja sasarunuot, raideit sovys žālobys i lyugšonys dzymtajā volūdā. Itaida jezuitu ordiņa attīksme pret tautu volūdom veicynuoja tūs atteisteibu i gruomotnīceibys izaveiduošonu tymuos teritorejuos, kur jezuiti ryupējuos par ticeigūs dvēselem.
Roksta autore: Elīna Veismane


text:
„Borowa MC” izdūd jaunu singlu – „Rūtoj”
Itūnedeļ jaunu singlu izdavuse latgalīšu grupa „Borowa MC”, klauseituoju viertiejumam nūdūdūt sovu dzīsmi „Rūtoj”, kurā tautiski motivi īgierbti myusdīneigā apdarē.
Itū vosoru latgalīšu grupa „Borowa MC” pavoda Latgolā, izbaudūt dobys dūtū skaistumu i smeļūtīs īdvasmu Latgolys ainavuos. Latvejis skaistums ari kolpuojs kai īdvasmys olūts jaunajam singlam. Grupa atzeist, ka ar jaunū singlu gryb atsagrīzt pi „saknem” – folklorys, tautiskūs motivus īgierbūt myusdīneigā apdarē.
Ideja par tautys dzīsmis „Rūtoj” apdari rodusēs grupys solistei Guntrai Kuzminai. Dzīsmis producents ir Gints Stankevičs, bet teksta autors – Aigars Runčis.
Itei ir ūtruo dzīsme, ar kuru grupa prīcynoj sovys muzykys cīneituojus piec ilguokys rodušuos pauzis. Pārn izdūtuo dzīsme „Aizlaid pa viejam” īsarynduoja lobuokūs i mīļuotuokūs dzīšmu vydā Latvejis Radejis Muzykalajā bankā.
Itymā vosorā grupa pīsadola ari dažaidūs piļsātu svātkūs i planavoj jauna albuma īraksteišonu.
Ziņu sagataveja: LaKuGa piec grupys informativuo materiala


text:
Izdavums “Škilbanu sīvas” ir 144 puslopu bīza gruomateņa ar kluotyn dalyktu audio disku. Dzīšmu īroksti ir unikala līceiba par Škilbanu etnografiskū ansambli i tuo dzīduotuojom, kai ari par Zīmeļlatgolā, eipaši Škilbanūs dzīduotūs dzīšmu repertuaru. Izdavumā apkūpuota informaceja par Škilbanu etnografiskuo ansambļa viesturi 35 godu ilgumā, 20 dzīduotuoju dzeivisstuosti, 26 vysaižūs laikūs īraksteitu škilbanīšu dzīšmu audio īroksti, nūšu transkripcejis i dzīšmu vuordi.
Video “Es apsieju lynu dryvu”
NOMINANTI:
Ineta Atpile-Jugane, dzejis kruojums “Mūdynuot muokuļus”
Dagnija Dudarjonoka, Gunta Nagle, Ligija Purinaša, Jana Skrivļa-Čevere, dzejis kruojums “Linejis”.
Sandra Ūdre, Juoņs Ryučāns, romans “Aizlauztais spaits”
Anna Lazdāne “Viensētu koka arhitektūras savdabība Dienvidlatgalē”


text:
Volūda
Volūda, mēle aba runa var zeimuot konkretai cylvāka vareigumu apjimt i lītuot kompleksys komunikaciju sistemys voi ari konkretu itaidys kompleksys komunikaceju sistemys gadīni. Volūdys zineiba sevkurā juos zeimeibā teik saukta par lingvistiku aba volūdzineibu.
Apmāram 3000—6000 volūdu, kuruos cylvāki myuslaikūs runoj, irā vysuīvāruojamuokī pīvadumi, tok dobyskuo volūda var byut baļsteita ari iz vizualu, a na tik dzierdeibys stimulu kai, pīvadumam, zeimu volūdys i rokstu volūda. Kodus i cytus muoksleigai radeitu komunikacejis sistemu veidus kai tūs, kas teik lītuoti datoru programiešonā, ari var saukt par volūdom. Volūdā itamā zeimeibā irā zeimu sistema informacejis kodiešonai i dekodiešonai.
Teik īskaiteits, ka cylvāka volūda irā fundamentalai izškireiga nu cytu dzeivnīku škiru volūdu, i jai pīmeit daudz augstuoks komplicātums. Cylvāka volūda irā cīši sapeita ar tū, ka jei irā baļsteita iz vērtiņa nūsacejumu, kas saista simbolus ar jū zeimeibu, taidejaidai rodūt bezgaleigu varamū izasacīņu skaitu nu aprūbežuotūs elementu skaita. Teik īskaiteits, ka volūda roduos, kod agreimī hominidi pyrmūreiz suoka sasadorbuot, damāruojūt agruokys komunikaceju sistemys, baļsteitys iz izsaceigu zeimu, tymā skaitā suzinis teorejis i kūpeigū iņteņcionaliteta.
Verīs taipoš[pataiseit | labot pirmkodu]


text:
Pyrmuos latgalīšu originallugys autorei – 130
Roksta autore: Sandra Ūdre, portals lakuga.lv
Konstance Daugule dzymuse 1891. gods 14. septembrī piec vacuo stila, piec jaunuo – saīt 26. septembris. Par juos nūzeimeiguokū davumu pīzeist lugu “Guņsgrāks”, kas pyrmūreiz nūdrukuota kalendarā “Daugawa” 1912. godam. Lugys aktualitati i novatorismu, kas nūlosoms tālu simbolismā i kulturys zeimēs, Konstancis laikabīdri napamaneja, par attīceibom saimē tūlaik vēļ publiski runuot nagribēja – problemu “eilyni” leistu kai nu maisa, drāmu var pīzeit par autoris reflekseju par 20. g. s. suoku sīvīšu emancipacejis kusteibys idejom i na jau vysam jei pīkryta. Deļ ituo vysa “Guņsgrāks” pīzeistama par īvāruojamu sasnāgumu 20. g. s. latgalīšu dramaturgejā.
Preciziejums par autoris dzimšonys datumu
“Guņsgrāka” autoris biografeja daīmama daudzūs literatim veļteitūs izdavumūs i škārsteikla resursūs, partū naatsakuortuošu. Viņ juoprecizej, ka vairumā olūtu nūruodeits naprecizs Konstancis dzimšonys datums – 11. septembris, tok, apsaverūt dzimšonys metriku īrokstu, atsakluoj, ka pareizais datums ir 14. septembris. Jis atrūnams īraksteits i ar cyparim, i ar vuordim.
Kod pīdzyma Konstance, saimis uzvuords tūlaik vēļ beja Rauduli, dzymta puormeja uzvuordu par Daugulim, kab jūs nasmītu par lelim rauduotuojim. Patīseibā vuords “rauduļs” etimologiski saistoms ar “ruds”, “rauds” ‘sorkons’, lītuvīšu “rauduonas” ‘sorkons’.
Konstancis vuordu parosti pīmiņ kūpā ar juos dzeivisbīdru Franci Kempu. Zeimeigi, ka jūs kuozu dīna ari itymā datumā – 1911. gods 14. septembrī Rundānu bazneicā jūs salauluoja Konstancis dzedze Felikss Laizāns, pazeistams sabīdrysks darbinīks i folklorys laseituojs, tok ari Franča kreditors. Tok tys byutu cyts stuosts.
Lugu duelī ar Franci Trasunu i Naaizmērstuli
Pyrma “Guņsgrāka” ar pseidonimu Rauduļa meita Konstance 15 godu vacumā publicēja stuostu “Komturs Rodrigs” (“Gaisma”, 1906, 27. apr.), kū literaturzynuotneica Ilona Salceviča pīzeist par pyrmū viesturiskū stuostu latgalīšu literaturā. Redzīs, Konstancei beja vysys īspiejis tapt par latgalīšu literaturys pyrmū lēdeju, vajadzēja viņ raksteit tuoļuok, sleipēt stilu, vuiceitīs nu lobuokūs paraugu… Piec ituo jei nikuo tik nūzeimeiga vaira nasaraksteja voi ari, varams, saraksteitais nav nikur publiskuots, “Latgolas Bolsā” (1977, nr. 973) ir pīmynātys juos saraksteituos dzejis burtneicys. Varbyut naraksteja partū, ka luga “Guņsgrāks” ir sajāmuse napamatuoti osu kritiku, atškireibā nu cytu latgalīšu dramaturgiskūs tekstu.
Lugā “Guņsgrāks” paruodeita tam laikam parosta situaceja: muote mīdz meitai navālamu precinīku, tuos īmeiļuotais nūdadzynoj juo tureigū sātu, par kū gotovs dūtīs Sibira katorgā, tok lugu var skaiteit par izadavušu – truopeigi dialogi, na viņ psihologiskā, a simboliskā i arhetipiskā leiminī nūlosomi tāli. Dzīdi voi raudi par itū lugu, navajadzēja Konstancis laikabīdrim psihologiskūs attīceibu analizis.
Tautys lobkluojeibys ministrs Vladislavs Rubuļs prīšklasejumā Latgolys rakstnīku vokorā Reigā (voi farmaceits byutu lobuokais literaturzynuotnīks voi kritiks?) itū lugu, nikai ar faktim napamatuodams, nūsauce par lokaliziejumu nu krīvu volūdys, izaruoda, pyrmajai latgalīšu originallugai vīnkuorši juobyunūte Franča Trasuna “Nūgrymušajai pilei” (“Latvijas Kareivis”, 1935, nr. 37), kura puorstuov maskulinuos vierteibys – vaļsts, varūņs, uzvara karā.
Obejuos – Meikula Apeļa i Mikeļa Bukša – latgalīšu literaturys viesturēs luga pīzeita par originalu dorbu, puorstuosteits lugys saturs i atzineigi raksturuota autoris prasme aktualizēt jau tūlaik par gaistūšim pīzeitūs latgalīšu arhaismus, etnografiski precizi apraksteit lītys i īražys. Juodasoka, ka K. Daugule muok izstuosteit ari īškejuos izjiutys, lugai ir “Īvadejuma vuordi” vasala tāluojuma apjūmā, viestejuma 1. personys forma i autoris biografiskūs faktu sakriteiba ar liriskuos varūnis situaceju līk dūmuot, ka ar jū identificejās autore. Jei atkluoj kvalitativu izaugsmi – “nu mozas meitines es pōrsavēršu par pīaugušu, apzineigu cylvāku”.
Tok runuot viņ par volūdu i etnografeju “Guņgrākā” nūzeimoj narunuot par byutyskū.
Tūlaik nikaidys autortīseibys rakstnīceibā naīvāruoja, lugys i stuostus tulkuoja, lokalizēja nu pūļu i krīvu volūdys, nanūruodūt autorus, voi vīnkuorši puorstuosteja, puortaiseja par sovim. Vyss tyka atļauts. Laikā, kod par plagiatismu nivīnu nakritizēja, V. Rubuļa osī puormatumi Konstancis lugai izaver piec sovaida gadejuma. Voi tei byutu sīvīšu rakstnīceibys atteisteibys maskulinajom apryndom navālamā vierzīnī bremziešona vaļstiskā leiminī, ka jau tū dareja ministrs, i na jau kulturys ministrs? Ka puormest plagiatismu, tod daudz īspieju “pīsakaseit” beja ari Naaizmērstulis lugom, tok jai beja cyts statuss – jei puorstuovēja latgalīšu rakstneicys sareikuojumūs, oficiali apsamaineja pateiceibys viestulem ar Ulmani (“Katōļu Dzeive”, 1935, nr. 10), juos kūpuotus rokstus (!) gataveja ar Kulturys fonda atbolstu, vaļdeiba jai pat izcēle atpyutys muojeņu Aglyunā (“Izglītības Ministrijas Mēnešraksts”, 1935, nr. 7–8). Dūmojams, Konstanci tai angažēt vaļdeiba i vadūņs navarātu, jei naraksteitu tū, kas jim vajadzeigs.
Inspiracejis olūts – Ichoka Leibuša Pereca vīncielīņs “Dag”
Varbyut vys tik luga nav originals? Izaverūt tūlaik saraksteituos i niule daīmamuos krīvu lugys, juosacynoj, ka nikuo leidzeiga atrast nav izadevs. Varbyut juomeklej ideju vierzīnī? Nu 1902. gods Konstance Picerī vuicuos Sv. Katris gimnazejā.
Sanktpīterburga latgalīšim vysupyrma beja jūs nacionaluos atmūdys šyupeļs, a Krīvejis golvyspiļsāta 20. g. s. suokuos beja vysys imperejis sīvīšu emancipacejis kusteibys centrs. 1905. gods namīri Krīvejā īdvasmuoja ari sīvītis, plašumā vērtēs emancipacejis kusteiba. Sīvītis agruokuos praseibys piec augstuokuos izgleiteibys daīmameibys i profesionala dorba vareibom papyldynuoja ar pylsūņu i politiskajom tīseibom, 1905. godā Sanktpīterburgā dybynuoja “Sīvīšu leidztīseibys savīneibu”, reikuoja pyrmū Krīvejis viesturē mīteņu par sīvīšu politiskajom tīseibom. Konstance navarēja nadzierdēt par itom sova laika idejom i nūtikšonom.
Meklejūt itymā vierzīnī, dūmojams, ka latgalīšu pyrmuos originallugys autorei nabeja svešs Krīvejis ebreju rakstnīka Ichoka Leibuša Pereca vīncielīņs “Dag” («ГopиT»). Obejom drāmom leidzeigi nūsaukumi i sižeti, tok nikas tekstūs naatbylst “vīns pret vīns”.
Pereca lugu navar pīzeit par originalu, viņ par nūzeimeigu inspiracejis olūtu. Varams, ka Konstance juo lugu nūsavēre kai izruodi, tod radeja sovu. “Guņsgrāka” Ane i “Dag” Hanna Reiza ir kai pīauguši bārni, Ane tāluota pyrma izdūšonys pi veira, a Hanna – piec, obejis nav nūsaceituojis par sovu liktini, grib attīceibys ar mīļuotū cylvāku, bet naspiej izaškiert par aktivuoku reiceibu.
Par Hannys dzeivis svareiguokajom “šaļteņom” pyrma preceibom ar Šmarjē “izlosoms” K. Daugulis drāmā, sovutīs, kaids varātu byut Anis liktiņs “izzynojams” I. L. Pereca dorbā. Preceibys ar nameilamu cylvāku nikuo naatrysynoj i napasliep nu personiskys atbiļdeibys. Obejis varūnis leidzeigi sagaida katastrofals finals. I Anis, i Hannys vysys dramatiskuos situacejis īspiejis ir izsmaltys i īškejuo pasauļa būjāeja ir lykumsakareiga. “Guņsgrākā” Anis meiļuotais nūdadzynoj juos leigavaiņa sātu, jam byus juosadūd iz Sibiri katorgā. Dramā “Dag”, cik nūprūams, guni pīlics Hannys veirs. Lugys “Guņsgrāks” viestejums nūlosoms vairuokūs leimiņūs.
Treis paaudžu sīvīšu tāli
Vysi treis lugys “Guņsgrāks” sīvīšu tāli Īva, Katrei Anenav viņ populari katuoļu tradicejā baļsteiti latgalīšu sīvīšu personvuordi, jī ir zeimis, kuramuos skaiteituojam juoatpazeist kulturviesturiskys i literarys aluzejis, juoīrauga ar kotru sīvīšu tālu simbolizātuo sievīšu sabīdreibys daļa.
Vacuokuos paaudzis puorstuoveiĪvai ciļviecis pyrmuos sīvītis vuords padora jū drāmys sīvīšu trejūtnē par Katris realizātuos preceibu politikys tradicejis aizsuocieju, juos sīviškeiba jau puorsavārtuse vyspuorciļvieceigā gudreibā, ciļvieciskuo brīduma taidā pakuopē, kod individs pasauli tvar na pretstotūs, a vīneibā. Īva spiej prīcuotīs par Dīva svieteitū teirumu, kū cyti napamona, tok kai muotei jai nav nikaidu attīceibu ar dālu, alkoholiki i zamtupeļnīku, jei naspiej paleidzēt Anei, koč aizstuovūt vuordūs. Lugys īvoda tāluojumā autore jū pīsoka kai idealu. Aizīmūšuos paaudzis veceite Īva reizē īmīsoj sīviškuos harmonejis, pīdūšonys, labesteibys i meiļuma idealu, kaids 20. g. s. vaira nav vajadzeigs. Tāla atslāga vuords ir miers, pīmāram, vuordi “Dorit mīru! Byus mīrs ─ byus Dīvs jyusu sātā” skaņ kaisylts padūms. Ar jim jei mīrynoj, svietej, sveicynoj, atleidzynoj, pavuica. Suopeiguokī vuordi nūklusāti, sīvītis liktiņs nūjaušams tikai vīnā remarkys vuordā: “Un Tekle drusceit vīn jaunōka par mani. Reizē augom… Kur jū aizvede, kur mani… (nūsapyuš.)”
Par Īvas zamū socialū statusu pošys saimē līcynoj dialogi ar vadaklu Katri, pīmāram:
K a t r e. (..) Kait ta byus, mōt, šudiņ brauksi uz baznīcu?
Ī v a. E jau, meiteņ, kaida es braucēja! (..)
Īva, pi vysim vārsdamuos, uzrunā lītoj deminutivus, pretstatā veiramuotis meilumam Katre atbiļd ar neitralū “mōt”. Itaida vadaklys puoruokuma pozicioniešona varātu byut “puorjimta” nu R. Blaumaņa “Indrāniem”, K. Daugulis biografi pīzeist latgalīšu autoris aizaraušonu ar R. Blaumaņa dorbim.
Sīvīšu tipu, kurys spiej byut lītiškys i valdūneigys, pasajimt atbiļdeibu par saimi (ari vaļsti, ka vajadzeiba), aktivi paust sovu vīdūkli, tuo laika (nu lugys pozicejom ─ niulenejūs laiku) jaunū idealu simbolizej Katre.
Tei ir aluzeja par Krīvejis valdūneiguokū imperatori Katrinu II, kura, kai pastreipuots enciklopedejuos, nūstyprynuoja muižnīku varu par zemnīkim, nūformēja muižnīku privilegejis, eistynuoja reakcionaru īškpolitiku i agresivu uorpolitiku. Tok Krīvejis feminisma viesturē Katrina II atzineigi vārtāta par spieju pasajimt atbiļdeibu par vaļsti i drūsmi atbiļdeigūs omotūs īceļt sīvītis.
K. Daugulis dramys “Guņsgrāks” Katre, ituosšaļts situacejis nūsaceituoja,kai Īvair īsapreciejuse tureigā sātā na mīlesteibys deļ. Vīneiguo sīviškeibys izpausme – atsazeišona, kū izprovociejušys meitys osorys par gaidomū, ir daudz suopeiguoka par Īvys nūpyutu, tok jei nasalauž juos principus: “Taipat, meiteņ, beja, ka es pi veira gōju. Dūmōt, pādejō dīna beja klōt… tai kai pa mūrgim: bazneica, kōzas, vyss tys trikmiņs… Pēčōk atsamūdu kai nu gryuta sapyna.”
Vyss sīviškeibys potencials teik transformāts puorspeilātā lītiškumā. Autoris simpatejis nav Katris pusē, tū atkluoj jai paradzātī teksti. Jim(pretstotā Īvyssaceitajam ─ adresats nav svareigs) vysod ir adresats, skaidri pausta attīksme. Lītiškajuos attīceibuos ar potencialū znūtu Juri Pabērzu, kolpu Jōni, cikom jis napretendej iz juos znūta statusu, Katre buorstej deminutivus, kai“gasteņ”, “puiseit”, “dēleņ”, partū ka tys nūdrūsynoj lobvieleigu attīksmi pret pošu, lobu rezultatu kuortojamā lītā. Ka taida aizdavuma nav, sevkuru var nūsaukt napateikamā vuordā, pīmāram: “Tys skraucs, pogōns, jēmēs tyuleņ nu Augstōsyla atīt.”(Daugule 1977: 21) Sovejūs, īpaši vīru, Katrevar saukt vēļ ekspresivuokūs vuordūs i teicīņūs, pīmāram: “vystas golva”, “mōceitōjs atsaroda”, “vacais, myužeigais lataka”.
Kaida byus sīvīšu paaudze tuoļuok iz prīšku? Lugā jaunuokū paaudzi īmīsoj Ane, kuravēļ naapsazynoj sova sevišuo spāku, grib vīnlaiceigi palikt bārna statusā i saglobuot attīceibys ar meiļuotū, t. i., naatrysynuotā situacejā. Baile izaškiert par kū vīnu i namiteiga lāmuma pījimšonys atlikšona, pasaļaušona iz uoreju atrysynuojumu uztur dramatisku kuopynuojumu:
J ō ņ s. (..) Voi tei byus muna laime voi nalaime… var byut nalaime…
A n e. Jezu, Marija! Ir tev prōts! (Ker Jōni aiz rūkas.) (..) Voi naapsažālos par sovu bārnu? …
Anis vuordā ari sazeimejama literara aluzeja. Krīvu i vysa pasauļa literaturā pazeistamuokuo Anna, kurys naspēja atrisynuot sovys sīvītis problemys nūvede pi katastrofys, ir Ļeva Tolstoja Anna Kareņina. Par spūdruokū bārna īmīsuojumu sīvītis tālā byutu pīzeistama Aņa Ranevska nu Antona Čehova komedejis “Vīšņu suods”, a vystyvuokuo “Guņsgrāka” Anei ir I. L. Pereca vīncielīņa “Dag” varūne Hanne Reiza. Leidzeiba konstatejama na viņ tālu saturā, tok ari obeju lugu kompozicionalā rysynuojumā (par tū augšuok).
Analizejamuos drāmys sīvīšu tālu koncepcejā Ane puorstuov piecfeminisma kusteibu paaudzi, juos naspieja, autorispruot, tikt golā ar sovu liktini ir sekys īprīškejuos paaudzis (a sabīdreibā feministu) ignorativai attīksmei pret sīvītis dziļuokuo byuteibu, atbiļdeigū muotis i sīvys lūmu.
Puosokys par Palnruškeiti arhetipi
Arhetipiskū kompozicejis leimini var “atslēgt” ar divm muojīnim Katris tekstā: “Nu, nu meiteņ, nazaspraudi! Redzēsim, kaids kēneņa dāls tev atbrauks, kaidu sagaideisi kungu, nasukōtu kumeleņu! Byus radzāts!”
Kieneņa dāls ir daudzu pasaku ar ceļojūšim sižetim personažs ─ izradzāts buorineitei, pameitai. “Nasukōtu kumeleņu”─ ūtruo rynda nu garuos tautysdzīsmis “Izalaižu garu ceļu”.Puosokys motivs ļaun izlaseit drāmys sižetu cytaiž ─ atbylstūši puosokys fabulai par pamuoti, pameitu, kurai pasaver vareiba dabyut princi, tāvs zamtupeļnīks naspiej paleidzēt, lobuo feja viņ runoj par laimi.
Prūtams, ka Anis priņcs aba “kieneņa dāls”ir Jōņs. Prūtams, ka pamuote Katre navielej pameitai priņci. Obeju dialogūs radzama Katris nycynūšuo attīksme pret Ani, jei naatbiļd iz lyugumu, tuo vītā pastreipoj aizdūtuo izpiļdiešonu, pīmāram:
A n e (grōmotu pasnāgdama). Naaizmērsti, mameņ, nūpērkt, kū es praseju!
K a t r e. Tu otkon vysu pīglōb, pīteirej! Šudiņ gostus gaidom. Apsegsi pārni austūs goldautus, skrytulaiņus…Lai byus Jezus gūdynōts!
Donots gon vuordūs ir meitys pusē, bet reali naspiej nikuo paleidzēt, partū ka ir sīvys varā. Saimis pūsšonuos iz bazneicu atguodynoj puosokys varūņu gataveišonūs ballei. Svareiguokais ir uoreja sasapūsšona, na goreiga nūsaskaņuošona dīvnoma apmekliejumam. Lyugšonu gruomota teik atrosta poša pādejuo. Ani iz bazneicu najam, taipat kai puosokā iz balli nalaiž pameitu. Kristeigā saimē vajadzātu byut tai, ka iz dīvkolpuojumu pyrmom kuortom palaiž tū, kuram gaidoma kaida svareiga izaškieršona, puormejis dzeivē. Itamā saimē tai nanūteik. Katris stuostejumā par pīradzātū vajag samaineit viņ dažus vuordus, lai teksts pīdarātu puosoku varūnei, pīmāram: “Šudiņ bejom uz atlaidom [balli]. Ļaužu ─ kai myurs. Vīns bazneickungs [priņcs, gaļminīks, augstmaņs itml.], taids meļniškys, garonu vaigu, saceja mōceibu [runu, svātku tostu itml.]; vōrdi lītiņ lējos. Vysa bazneica [pils] duciņ ducēja.”
Var saceit, ka daži vuordi tyka aizstuoti ar sinonimim nu Katris naapzinis. Cytaiž teksts nasamaineja, byuteiba ari. Tys, ka Katre iz bazneicu dūdās kai iz balli, nav muoksleigi “pīvylkts”. Tei ir juos byuteiba. Spūdruokuo juos aplīcynuotuoja ir volūda.
Sovutīs Īva puosokys kontekstā ir lobuo feja, kurys breinumu viezeņa ir vuords “mīrs”. Jei ar jū grib izleidzynuot konfliktus, bet eisti tys nasaīt. Koč ari Katris saraudynuošona ir lels panuokums, pīmāram:
A n e (grōmotu pasnāgdama). Naaizmērsti, mameņ, nūpērkt, kū es praseju!
K a t r e. Tu otkon vysu pīglōb, pīteirej! Šudiņ gostus gaidom. Apsegsi pārni austūs goldautus, skrytulaiņus…Lai byus Jezus gūdynōts!
Pazeistamuos puosokys sižetu “puortrauc” latgalīšu preceibu dzīsmis vuordi “nasukōtu kumeleņu” motiva īsamaiseišona. Ka vērtīs dzīsmis eisū variantu – četrriņdi, jei atkluoj viņ nacīneiga precinīka publisku kaunynuošonu. Drāmys kontekstā lobuok īsadar dzīsmis garais variants, kura teksts paīt iz senejuokū mitiskū sluoni. Taidys mīta realejis kā “rūža devenim zarenim” (pasauļa kūka modeļs), “apeneišu dōrzeņš” (sakraluo teritoreja), “jaunas meitas īt uz dōrzu puškōtūs” (sīviškais manifestejās pret veiriškū), “rūžai golvas naraunit” (tabu, aizlīgums iznycynuot veiriškuo i sīviškuo tyvynuošonuos nūslāpumu) padzilinoj lugys īkšejū simboliku i paplašynoj drāmys finala guņsgrāka nūzeimeibu. Tautysdzīsmis “rūža” saplyust ar guņs tālu, kas iznycynuos Jōņa uorejū breiveibu, tok pīškirs juo veiriškeibai jaunu simbolisku kvalitati, aplīcynuos, ka jis spiejeigs lelom lītom.
Konstance Daugule “Guņsgrāks” I daļa


text:
Interveja: latgalīšu unuki Renārs Kaupers i Juoņs Aišpurs
Intervejis autore: Laura Melne
18. aprelī Reigā, Latgolys puorstuovnīceibā, tyka prezentāta latgalīšu dzīšmu izlase “Celīs, bruoļ!”, kas ir veļtejums Latvejai symtgadis svātkūs. Tamā atrūnamys 12 vysaiduoku stilu i laiku latgalīšu kultūrai nūzeimeigys kompozicejis, kuruos izpylda i latgalīšu muziki, i muziki ar Latgolys saknem voi vīnkuoršai Latgolys draugi. Jau pyrma izlasis prezentacejis klauseituoju viertiejumam tyka nūdūta tuos tituldzīsme “Pīmiņ, bruoļ!”, kurū izpylda na viņ kasdīnā latgaliski dzīdūšī Ingars Gusāns (Sovvaļnīks) i Arņs Slobožanins, nu ari grupys “Prāta Vētra” solists Renārs Kaupers i “The Sound Poets” liders Juoņs Aišpurs. Jūs obejus ari aicynuoju iz nalelu sarunu par Latgolu i latgaliskū jūs dzeivēs.
Pyrma sarunys Renārs i Juoņs pīzyna, ka latgaliski saprast jim nav problemu, nu runuot vys beiduos, partū muni vaicuojumi beja latgaliski, bet jūs atbiļdis – latvīšu literārajā volūdā.
Pastuostit, kaida ir jiusu saisteiba ar Latgolu?
Juoņs: Es asu pyrmuos paaudzis reidzinīks, muni vacuoki ir nu Latgolys. Mamys dzymta ir nu Bolvu, Žeiguru pusis, tāva dzymta nu Dagdys, Osyuna, Rūbežnīku.
Renārs: Munys saknis ir Latgolā. Muna tāva dzymta ir nu Preiļu pusis, nu Stabuļnīku. Tī natuoli ir ari Kauperu cīms. Mamys mama otkon ir nu Ondrupinis, nu Ļoļu cīma. Tāvs dzeivuoja Latgolā da padsmit godu vacuma, kod atbrauce iz Reigu vuiceitīs. Jis nas styngrys latgalīšu tradicejis, runoj latgaliski i regulari brauc iz Latgolu. Es saceitu, ka taišni caur tēti es izteikti sajiutu tū latgaliskū.
Kaidys da šam ir bejušys jiusu attīceibys ar latgalīšu volūdu?
Juoņs: Es saprūtu (itūs vuordus pasoka latgaliski). Drupeit varu ari parunuot, ka nadaudz sasakoncentreju. Nu es sevi naprovoceju, kab naizaguoztu, partū ka kasdīnā es volūdu nauzturu tai, kai vajadzātu, nasatreneju. Bierneibā vysi školānu breivlaiki tyka pavadeiti Latgolā, leidz ar tū latgalīšu volūda zumēja apleik kai bits. Auss pīroduse, i nav nikaidu problemu saprast. Varu ari skaiteit, nu tī ir vaira juoīspryngst.
Renārs: Skaiteit ir gryušuok, nui?
Juoņs: Skaiteit ir gryušuok.
Renārs: Nui, ar saprasšonu nav nikaidu problemu. Runuošona… Es dūmoju, ka tuos byutu treis nedelis Latgolā…
Juoņs: Nui!
Renārs: …latgalīšu vidē, byutu…
Juoņs: Byutu! (pasoka latgaliski)
Renārs: Byutu! (atkuortoj latgaliski) Reizem jau pīteik ar treis dīnom.
Juoņs: Daleipst!
Jius ari pyrma dzīsmis “Pīmiņ, bruoļ” šudiņ runuot, ka jau īprīkš bejot sasatykuši i puorrunuojuši, ka vajadzātu koč kū izdareit Latgolys kongresa symtgadei (Renārs pyrma dzīsmis izpiļdeišonys prezentacejā saceja, ka vēļ pyrma pīduovuojuma pīsadaleit izlasis veiduošonā ar Juoni kūpā dzāruši čaju i sprīduši, ka jim kai latgalīšu unukim vajadzātu dūt kaidu pīnasumu Latgolys kongresa symtgadei – aut. pīz.). Kai jums taida ideja vyspuor roduos? Varbyut beja pastyprynuota interese par latgaliskū ari kasdīnā?
Renārs: Koč kai tys latgaliskais pasaruodeja. Vys vaira suoce runuot par tū symtgadi, mes ar Juoni sasatykom. Kai mes iztaustejom tū latgalīšu genu!? (vaicoj Juoņam).
Juoņs: Mes braucem iz Kruoslovu ar 1836!
Renārs: Ā… Nui! Ir taids projekts 1836 – guojīņs apleik Latvejai. Braucūt iz vīnu nu ituo projekta koncertim, mes ar Juoni dasarunom.
Juoņs: Beja gars ceļš, beja daudzi kū izrunuot.
Renārs: Tai i aizarunuom da latgaliskūs sakņu. Tai pamozom tykom da tuos slovonuos čaja dzeršonys. Tī runuom – kū mes varātu? Saraksteit dzīsmi, albumu voi teatram kaidu muzyku, kas byutu saisteibā ar Latgolu? Tai mes taustejomēs, skaitejom “Klūgu mūgu”, kab lobuok sajustu latgaliskū i kongresa fonu. Gols golā tys rezultejuos ar “Celīs, bruoļ!”. I tys ir breineigi.
Cik daudz jius pyrma ituo albuma īroksta zynuot par latgalīšu muzyku? Par pīmāru, jius dzīsmi īdzīduot kūpā ar Arni nu “Dabasu Durovom” i Sovvaļnīku. Voi jius īprīkš bejot dzierdiejuši, klausejušīs?
Juoņs: Sovus kolegus tok jau zyna.
Renārs: Nu vīnys pusis ruodīs, ka tu zyni dīzgon daudz, nu tod, kod aizbrauc iz Latgolu i suoc interesētīs padzilinuoti, saprūti, ka nikuo tu nazyni, tik koč kū cīši, cīši vierspusieji. Nu pādejā laikā ir cīši bīži byuts Latgolā. Mums ar Juoni beja vīna ekspediceja, kod braucem iz Trasuna muzeju, ar [fondu] “Viegli” braucem treis dīnu ekspedicejā. Tys beja fantastiski. Asūt tī, tu pamozom sajiuti cylvākus, kulturu, vidi, vīsmīleibu i ari izzynoj vaira.
Juoņs: Runojūt par tū nazynomū daļu, kū saceja Renārs. Beja vīni nu kuortejim kopusvātkim – rodu saīšona, kai jau parosti. Kod beidzēs tei oficialuo daļa, mes braucem iz zaļumbalu cīmā pi kulturys noma. Tī beja diveji veiri. Napuorspeilejūt – vīns pa dīnu beja ar traktoru pļuovs, ūtrys ari koč kū darejs tamā saimisteibā. A vokorā vīns atīt ar sovu gitaru, ūtrys ar sintezatoreņu, īlīk “disketeiti” i suoc dzīduot pošsacerātys dzīsmis, tautysdzīsmis… Taidus muzikus, prūtams, mes kasdīnā nasateikom. Mes vaira zynom tūs radzamuokūs: Sovvaļnīku, “Dabasu Durovys”…
Renārs: “Laimas Muzykantus”. Niu ir breineigs damu kolektīvs “Tautumeitas”. Maņ ruodīs, ka juos fantastiski nas tū latgaliskū kulturu caur jaunu mārgu šarmu i…
Juoņs: I skaistu dzīduošonu. Maņ cīši patyka. (“Tautumeitas” prezentacejis pasuokumā izpiļdeja izlasē īkļautū sovu verseju par grupys “Bez PVN” dzīsmi “Screen” – aut. pīz.)
Renārs naseņ beja arī Latgalīšu kulturys goda bolvys “Boņuks” padūšonys ceremonejā (Renārs mani puortrauc, apsveic LaKuGu ar bolvys sajimšonu i stuosta, ka nuokušajā dīnā apsaviers portalu, partū ka piec “Boņuka” apsajiems kotru dīnu koč kū puorskaiteit latgaliski. Lyudz gon atlaist, ka piec puors dīnu apsajimšona pagaisuse, tok cer pi tuos vēļ atsagrīzt – aut. pīz.). Kaidi īspaidi jums roduos par “Boņuka” bolvu? Varbyut tys radeja kaidus jaunus prīškstotus par latgalīšu kulturu kūpumā?
Renārs: Maņ beja vyslobuokuos emocejis piec ituo pasuokuma. Es beju i izasmiejs, i aizkustynuots. Latgola maņ pasaruodeja kai cīši myusdīneiga vīta, nu tymā pat laikā dziļa. Nagrybu saceit, ka sovpateiga, nu… Aizbraucūt iz Latgolu, vysod ruodīs naparosts tys jiusu dzeiveleigums, vīsmīleiba i pat runuošona. Tei jums ir skaļuoka.
Juoņs: Nui, maņ atbrauc draugi iz Latgolu i vaicoj: “Parkū jī klīdz?” Nu jī tok naklīdz, tik vīnkuorši emocionali runoj. Vyspuor es niu saprotu, parkū ari es tik skali runoju (smejās).
Renārs: Mes ari sātā runojam tai mīreigi, pusklusynuoti. A tod atbrauc gostūs tēte i jau iz reizis ar sasavasaluošonu īvibrej gaisu pavysam cytaiž.
“Boņuks” beja breineigs, humors beja augstā leiminī. Pyrmuo daļa beja jautruoka, ūtrei – pamateiguoka ar taidu styurakmiņu gūdynuošonu. Tys beja labi i seceigi. Eistineibā jau tymā laikā mes ar [fondu] “Viegli” braucem taidā kai ekspedicejā, i tik tai sakryta, ka “Boņuks” beja taišni tymuos dīnuos, i cīši labi, ka tai. Piec “Boņuka” nūsavieršonys mes styngri pamainejom sovys dūmys, kaidai vajadzātu byut [apbolvuojuma “Laiks Ziedonim”] ceremonejai (itūgod tei nūtiks Latgolys viestnīceibā GORS – aut. pīz.).
Latgolys kongresa symtgadis pasuokumi ir tikū suokušīs, vēļ daudzi nūtikšonu prīškā. Voi jius varēs redzēt vēļ kaidā nu tūs?
Renārs: Byus vīns pasuokums, nu mes vēļ par tū nadreikstam skali paust.
Juoņs: Nui, ir tys, kū mes nadreikstam stuosteit. Vēļ, cik saprūtu, vīnu munu kora dzīsmi varēs dzierdēt 4. majā GORĀ Latgolys kongresa symtgadei veļteitā koncertā.
Juoņam naseņ beja koncerts Latgolā (grupa “The Sound Poets” koncerttura ītvorūs 2. aprelī gasteja Preiļūs – aut. pīz.), kod varbyut ari jius, Renār, varēs dzierdēt Latgolā?
Renārs: Nuokušajā godā “Prāta Vētrai” byus albums i vosorā koncertturs. Es cīši (izceļ itū vuordu latgaliski) pīdūmuošu, kab vīns koncerts byutu Latgolā. Par tū ir runuots, i dūmoju, ka tai ari byus.
I kai ar “The Sound Poets”? Voi ari jius koč kod dreizumā varēs otkon dzierdēt Latgolā?
Juoņs: Nazynu, voi dreizumā, nu varu saceit taipat kai Renārs – ceru, ka nuokušgod izīs albums, tod byus koncertturs i vysdreižuok, ka otkon brauksim iz Latgolu.
Kartenis: Aivars Mackevičs, travelnews.lv


text:
XI Zīmeļlatgolys Muzykys školu festivals izskaniejs
Pošuos apreļa beiguos Vileks Muzykys i muokslys škola izjēme gostus – 11 Rēzeknis zonys muzykys i muokslys školys XI Zīmeļlatgolys Muzykys školu festivalā.
Muzykys školu festivalā pīsadaeja: Baļtinovys Muzykys i muokslys škola, Bolvu Muzykys škola, Gulbenis Muzykys škola, Kuorsovys Muzykys i muokslys škola, Ludzys Muzykys škola, Maltys Muzykys škola, Juoņa Ivanova Rēzeknis Muzykys vydsškola, Varakļuonu Muzykys i muokslys škola, Vileks Muzykys i muokslys škola, Zilupis Muzykys i muokslys škola.
Festivala laikā nūtyka vairuoki koncerti – gareiguos muzykys Vileks Rūmys katuoļu bazneicā i Lelūs kolektivu koncerts Žīguru Kulturys nomā.
Gareiguos muzykys koncertu atkluoja Vileks Muzykys i muokslys školys audziekne Anda Sergejeva, apsveikuma vuordus saceja Tāvs Jezups Kornaševskis. Koncerta turpynuojumā izskanēja Juoņa Ivanova Rēzeknis muzykys vydsškolys audziekņa izpiļdeituo Sandrys Mežoris dzīsme „Lyugums” ar Leontinis Apšineicys vuordim. Koncertā beja dzieržami ari populari gareiguos muzykys skonu dorbi, kurūs izpiļdeja solisti, flautu, saksofonu, akordeonu, vijūļu i metalpyušamūs instrumentu ansambli. Koncertu vadeja Inita Raginska.
Lelūs kolektivu koncerta apsveikuma runu saceja Vileks nūvoda dūmis prīšksādātuojs Sergejs Maksimovs. Pasuocīņa laikā vadeituojis raiseja sarunu ar skateituojim i dalinīkim par muzykys pasauļs nūzeimeigom lītom. Vīna piec ūtrys skonu sātu pīpīldeja notu zeimis, i ar kotru nu tom saistejuos kaidys školys vuords. Koncerta suokuos skanēja nūvodneicys Sandrys Mežoris kuozu dzīšmu cikls „Ogūrču mērcēšona”, „Viļteiguo koza”, „Vosorys kuozys” i „Sīnakozys kuozys”, kū izpiļdeja apvīnuotī muzykys školu kuori. Piečuok izastuoja Vileks Muzykys i muoksys školys folklorys kapela (školuotuoji Svetlane Krasnokutska, Ilona Bukšā i Zita Barkāne) i saksofonistu ansamblis (školuotuojs Aldis Prancāns). Koncertu kuplynuoja vijūlnīku, akordeonistu ansambli i estradis ansamblis ar solisti Valēriju Satibaldijevu nu Ludzys, kai ari Kuorsovys doncuotuojis. Koncertu nūslēdze Bolvu pyutieju orkestra izastuošona. Pasuocīņa režisore i vadeituoja beja Ineta Lindenberga, nu koncertu vadeit paleidzēja Elīna Zaķe.
Leidza ar festivalu nūsaslēdze lels aplis ari Zīmeļlatgolys muzykys školu dzeivē. Itaids festivals ir unikals ar tū, ka rodīs itepat Latgolā i leidzeigs nanūteik nikur cytur Latvejā, par kū pateiceiba festivala idejis autoram Bolvu muzykys školys direktoram Egonam Salmanim.
Jaunu sasatikšonys vītu piec goda nūsaceja izlūzis kuorteibā i laimeiguo lūze tyka Varakļuonu Muzykys i muokslys vydsškolai, kur tod ari nūtiks jau XII Zīmeļlatgolys muzykys školu festivals.


text:
Kolnasātā: Kārsavieši par motivāciju palikt dzimtajā novadā
“Kolnasātā” saruna par jaunīšu aktivitatem Kuorsovys nūvodā i tū, kas motivej palikt dzymtajā vītā. Gostūs Kuorsovys nūvoda jaunatnis lītu specialiste Anna Zīmele i jaunīšu bīdreibys “Pūga” vaļdis prīkšsādātuojs, Kuorsovys nūvoda dūmis deputats i vidis lītu specialists Jurs Vorkaļs. Raidejumā dazynuosit, kai topa “Pūga” i kaidys puormainis tei pīdzeivuojus, kaidus pasuokumus pateik apmeklēt jaunīšim i, kas godūs jaunim cylvākim ir svareigs i vajadzeigs, kab labi justūs Latgolā, raidījums pieejams sabiedrisko mediju portālā lsm.lv.


text:
Dabasu Durovys ĻEPETNĪKS
2008. goda oktobrī izguoja latgalīšu rokgrupys „Dabasu Durovys” pyrmais myzykys skrytuļs ar nūsaukumu „Ļepetņīks”. Albumā apkūpuotys 11 dzīsmis, nu kurom zynomuokuos ir „Bezpruotā”, „Vipingys blūzs”, „Piparmātru čajs”, „Maņ nav” i cytys. Dzīšmu muzykus i tekstu autori ir grupys muzykanti Arns Slobožaņins, Juoņs Veliks, Egils Kulmanis, a dzīsme „Soldons leits” radeita sadarbeibā ar Latgolys jaunū aiļinīku Oskaru Orlovu (Raibīs Suņs). Muzykys skrytuļs „Ļepetņīks” tyka izlaists, kab veicynuotum latgalīšu jaunuos rokmuzykys pīejameibu Latvejis i pasauļs muzykys apritē, lai aktualizātum latgalīšu volūdys daudzveideigu lītuojumu i lai raiseitum jaunīsu interesi par radūšajom izpausmem muzykā. Grupys „Dabasu Durovys” muzykanti stuosta, ka grupai skrytuļa izdūšona ir kai logisks pīturys punkts radūšajā darbeibā. Arns Slobožaņins stuosta, ka klausūtīs albumā izdūtuos dzīsmis, klauseituojs varēs dzierdēt, kai grupa ir izaugus diveju godu laikā. Albuma dzīsmis īraksteitys „Rīgas Skaņu ierakstu studija” i „Latgolys Radejis” īrokstu studejā laikā nu 2006. da 2008.gadam. Albuma miksu i māsteringu veice Armands Treilihs. Grupys „Dabasu Durovys” muzykys skrytuli „Ļepetņīks” izdūd „Latgolys Producentu Grupa” ar Vaļsts Kulturkapitala fonda Latgolys programys, Latgolys Regiona Attīsteibys agenturys, Latgolys Regiona Turisma asociacejis i Aglyunys Turisma informacejis punkta, park hotel „Latgola” restorana „PLAZA” i kluba „Depo” atbolstu.


text:
Kruoslovā ituo goda 1. martā nūtiks Sibira dīna.
Tiks paruodeiti storptautiskajuos etnolingvistiskajuos ekspedicejuos iz Sibiri īgiutī materiali – kinys, kartenis, īroksti, stuosti i sarunys.
Ekspedicejis ar Vaļsts Kulturkapitala fonda i Latvejis Universitatis atbolstu jau vairuok godu reikoj volūdneica Dr. Lideja Leikuma sadarbeibā ar LU, Sanktpīterburgys Vaļsts universitatis, Ačinskys Pedagogiskuos koledžys pasnīdziejim i studentim i “Latgolys Studentu centra” bīdrim.
Niu ir īspieja apsavērt atvastūs materialus i satikt pošus ekspediceju daleibnīkus, aizdūt vaicuojumus, apsarunuot i izzynuot vaira – kaidi ir Sibira latgalīši niu, 21. godu symtā.
.
Dīnys parāds
09:15 — Dīvakolpuojums latgaliski — Kruoslovys Sv. Ļudvika Romys katuoļu bazneicā
(Baznīcas ielā 2)
11:00 — Seminars „Pi Sibira latgalīšu” — Kruoslovys kulturys nomā (Rīgas ielā 26)
Pīsadola Sibira ekspediceju braucieji, ansamblis „Sovvaļnīki”; stuostejumi par dazynuotū;
D. Juragys videomateriali; puorskota prezentaceja „Ekspedicejis pi Sibira latgalīšu” (~ 70 min.)
12:15 — Puortraukums (15 min.)
12:30 — „Ceļā satyktais” (spylgtuokuos epizodis par ekspedicejuos satyktajim ļaudim,
nūtykumim; dzīsmis; D. Juragys, L. Lindes dokumentaluo filma „Tuoli dzeivoj muni meilī.
Zīmys škola Ačynskā” (~ 80 min.)
14:00 — Pušdīņu puortraukums
15:00 — Foto izstuodis „Pi Sibira latgalīšu” atkluošona — Kruoslovys Viesturis
i nūvodpietnīceibys muzejā (Pils ielā 8)
Dzīduošona, diskusejis, čajs


text:
LTV1 suoks ruodeit raidejumu cyklu „Cytaidi latviskais”
Nu 30. juņa leidz 1. septembram LTV pyrmajā kanalā latgalīšu volūdā tiks ruodeits raidejumu cykls „Cytaidi latviskais”.
Puorsteidzūšā kuortā videjais statiskais latvīts, ari latgalīts, vairuok zyna par Senejuos Grīkejis i Rūmys kulturu, franču literaturu ci britu muzyku nakai par latgalīšu kulturu. Voi zinit, ka pyrmuo gruomota latgaliski izguoja 1756. godā. Ka latgaliski ir publicātys tyukstūšys dzejūļu, simtim stuostu, desmitim romanu? Ka palādys sakta iz vīna lata monetys ci upis leikums iz 10 latu banknotis īt nu Latgolys? Ka ite taisa ūgu veinus, restaurej bronzys laikmata apmetnis, pūdnīki taisa servizis dažaidu valstu viestnīceibom?
Latgola ir tyvai, bet reizē ari cīši tuoli. Par Latgolu pastuov daudz stereotipu, parosti preteju: Latgolā volda bezdorbs, alkoholisms, dzeivoj panaivi i kūtri cylvāki; te vysi dzīd i doncoj, ir labesteigi i vīsmīleigi. Pasavērt iz Latgolu cytaiži, izavairūt nu itim pretejim stereotipim. Paruodeit Latgolu vīgli, atraktivi, bet reizē ari dzili i pamateigi. Zynūt, ka navar aptvert naaptveramū, ar puors precizim, suleigim trīpīnim paruodeit cylvākus, situacejis, fenomenus. Itaids treisdaleigs viersmierkis ir 10 videostuostu cyklam „Cytaidi latviskais”. Latgalīši – jī ir tī poši latvīši, tikai cytaidi. Taišni deļtam stuostu serejai ir itaids nūsaukums; tys pajimts nu Valentina Lukaševiča pyrms ostonim godim saraksteita dzejūļa viersroksta.
Raidejumu cykls suoksīs ar „Latgalīšu literaturu”, partū ka daiļliterarura ir sevkurys kulturys mugurkauls, i nūsaslēgs ar stuostu par izgleiteibu, partū ka taišni zynuošonys ļaun saprast, pījimt, nasabeit nu atškireiguo, dzeivuot piec lozunga – na vīnaidi, bet vīnuoti. Raidejumu cykls ļaus dziļuok izprast latgalīšu raksturu, dzierdēt latgalīšu volūdu, īsadzilinuot nūvoda folklorā, lītišķuos muokslys i amatnīceibys daudzveideibā, ļautīs latgalīšu muzykai, tiktīs ar uzjiemeigim i mierķtīceigim cylvākim, apbreinuot Latgolys dobu i pīsaskart religejis lūmai cylvāku dzeivē. Raidejuma veiduotoji cer, ka „Cytaidi latviskais” rūsynuos skateituojus sovūs vosorys ceļūs īkļaut Latgolu i padareis tū tyvuoku kotram skateituojam.
Raidejuma scenareja i idejis autori ir latgalīšu dzejnīks, prozaiķis, pedagogs Valentins Lukaševičs i LTV redakrore Sandra Freiberga, režisoris – Svetlana Rudzīte, Indra Tilaka, operators – Egils Kurpnieks, projekta vadeituoja – Ilze Šadurska.
„Cytaidi latviskais” byus radzams LTV 1. programma kotru svātdīni nu 30. juņa leidz 1. septembrim. Raidejumi 30. junī i 7. julī suoksīs 17:20, bet, suocūt ar 14. juli, – 18:20. Raidejuma atkuortuojumus varēs redzēt pyrmūdīņu vokorūs.
Ziņu sagataveja: LaKuGa piec LTV1 materiala


text:
Bivalvia - Pectinida - Pectinoidae
PaleoDB taxon number: 300915
Full reference: L. R. Cox. 1928. The gastropod and lamellibranch molluscs, in The Belemnite marls of Charmouth, a series in the Lias of the Dorset Coast. Quarterly Journal of the Geological Society 84:233-245
Belongs to Chlamys according to L. R. Cox 1928
Sister taxa: Chlamys (Anatipopecten), Chlamys (Azumapecten), Chlamys (Camptochlamys), Chlamys (Camptonectes), Chlamys (Chlamys), Chlamys (Leochlamys), Chlamys (Mimachlamys), Chlamys (Miyagipecten), Chlamys (Radulopecten), Chlamys (Scaeochlamys), Chlamys (Swiftopecten), Chlamys alockamanensis, Chlamys anapleus, Chlamys angsanana, Chlamys antiaustralis, Chlamys archiaciana, Chlamys ashiyaensis, Chlamys asperrimus, Chlamys badenpowelli, Chlamys bartschi, Chlamys behringiana, Chlamys bellicostata, Chlamys biarritzensis, Chlamys biddleana, Chlamys bifrons, Chlamys branneri, Chlamys cacawensis, Chlamys caillaudi, Chlamys calkinsi, Chlamys carinata, Chlamys choctavensis, Chlamys cinnabarina, Chlamys clarkeana, Chlamys cookei, Chlamys cornwalli, Chlamys corteziana, Chlamys cowlitzensis, Chlamys curvivarians, Chlamys cushmani, Chlamys decemnarius, Chlamys decussata, Chlamys dentata, Chlamys deshayesii, Chlamys dringi, Chlamys egregius, Chlamys elongata, Chlamys enfieldensis, Chlamys eupatagonicus, Chlamys exaratus, Chlamys faujasi, Chlamys feddeni, Chlamys fenestratus, Chlamys funebris, Chlamys goldfussi, Chlamys grossouvrei, Chlamys grunskyi, Chlamys hastata, Chlamys hertleini, Chlamys hodgei, Chlamys hupeanus, Chlamys indecisa, Chlamys ingeniosa, Chlamys jamviniensis, Chlamys janiroides, Chlamys jordani, Chlamys kakanuia, Chlamys kebolintangensis, Chlamys kotaklensis, Chlamys kotorana, Chlamys kumanodoensis, Chlamys landesi, Chlamys lentiginosa, Chlamys lowei, Chlamys matchgarensis, Chlamys mediacostatus, Chlamys menkrawitensis, Chlamys mercuria, Chlamys miurensis, Chlamys mojsisovicsi, Chlamys nisataiensis, Chlamys nupera, Chlamys nuwokensis, Chlamys opuntia, Chlamys palmyrensis, Chlamys peroni, Chlamys picta, Chlamys portoricoensis, Chlamys praenuncius, Chlamys proavus, Chlamys reticulata, Chlamys rollei, Chlamys rubida, Chlamys ruschenbergerii, Chlamys sanctiludovici, Chlamys sanguinolenta, Chlamys santamaria, Chlamys scabrellus, Chlamys sespeensis, Chlamys sespensis, Chlamys seymouri, Chlamys shitakaraensis, Chlamys sokolovi, Chlamys solea, Chlamys splendens, Chlamys squamosa, Chlamys subacuta, Chlamys substriata, Chlamys talahabensis, Chlamys tamurae, Chlamys tenuicostatus, Chlamys textoria, Chlamys titirangiensis, Chlamys tjaringinensis, Chlamys wahtubbeana, Chlamys washburnei, Pecten (Chlamys) alexandri, Pecten (Chlamys) articulatus, Pecten (Chlamys) caloosensis, Pecten (Chlamys) coronatiformis, Pecten (Chlamys) desiderii, Pecten (Chlamys) eboreus, Pecten (Chlamys) erlangeri, Pecten (Chlamys) prototranquebaricus, Pecten (Chlamys) rogersii, Pecten (Chlamys) rothpletzi, Pecten (Chlamys) sakitoensis, Pecten (Chlamys) satoi, Pecten (Chlamys) scutella, Pecten (Chlamys) subalpinus, Pecten (Chlamys) subdextilis, Pecten (Chlamys) tauroperstriaus, Pecten (Chlamys) thompsoni, Pecten (Chlamys) wautubbeanus, Pecten (Chlamys) waylandi, Pecten (Chlamys) yneziana
Type specimen: BMNH L.48650, a valve (left valve). Its type locality is Bed 121, Belemnite Stone, Charmouth, which is in an Ibex offshore lime mudstone in the Belemnite Marls Formation of the United Kingdom.
Ecology: stationary epifaunal suspension feeder
Average measurements (in mm): valve length 18.5


text:
Par jaunajim nūvodim, atteisteibu i perspektivom iz prīšku saruna ar īvālātajim pošvaļdeibu vadeituojim nu diveju Latgolys nūvodu: nu Preiļu nūvoda Ārijs Vucāns (APVIENĪBA IEDZĪVOTĀJI, politiskuo parteja “Latvijas Reģionu Apvienība”, Jaunuo konservativuo parteja) i Sergejs Maksimovs (Latgales partija) nu Bolvu nūvoda.
Latgolys stuņdē kai īrosts ari aizvadeituos nedelis aktualitatis i gaidomī kulturys dzeivis nūtykumi.
Latvijas Radio aicina izteikt savu viedokli par raidījumā dzirdēto un atbalsta diskusijas klausītāju starpā, tomēr patur tiesības dzēst komentārus, kas pārkāpj cieņpilnas attieksmes un ētiskas rīcības robežas.


text:
„Kod Vosoryssvātku dīna beja pīnuokuse, vysi jī beja kūpā Jeruzalemī. I pīpeši nu debesim nuoce ryukūņa, it kai spieja vieja plyusma, i pīpiļdeja vysu muoju, kur jī sēdēja. Pasaruodeja mēlis it kai nu guņs, kas sasadaleja i nūsalaide iz ikvīna nu jim. I vysi tyka Svātuo Gora pīpiļdeiti i īsuoka runuot vysaiduos volūduos, kai Svātais Gors deve jim izrunuot.”
(Apostoļu dorbi 2, 1-8.11)
Vosoryssvātku dīnā apostoli, Jezus pyrmī muocekli, sajēme Svātuo Gora duovonu, kū Jezus jim beja apsūlejs jau pyrms sovys krystāsišonys. Ar Svātuo Gora duovonu i Vosoryssvātkim saisteits ari volūdu breinums – apostoli spēja runuot ar vysaidu tauteibu cylvākim jūs volūdā. Leidz ar tū Evaņgelijs vysom tautom varēja tikt sludynuots jūs dzymtajā volūdā. Misionari tautys naspīde runuot jūs volūdā, bet paleidzēja tom izkūpt vītejū volūdu i tom tautom, kurom nabeja sovys raksteibys, īdeve rokstu zeimis i nūdybynuoja rakstnīceibu.
Laika gaitā Bazneicā ir īvīsta tradiceja Vosoryssvātkūs īstyprynuot cylvākus, kuri ir sajāmuši Pyrmū Svātū komuneju. Īstyprynuošonys sakramentu dūd veiskups. Veiskupa puor vysim īstyprynomajim izstīptuos rūkys ir žests, kas jau nu apostolu laikim ir Svātuo Gora duovonys zeime. Īstyprynojūt veiskups ari pīsauc Svātū Goru, lai Tys nūnuoktu puor īstyprynomajim, svaida kotra pīri ar hrizmu (svieteitu smaržeigu eļļu) i, izlīkūt rūkys, izrunoj vuordus: „Sajem Svātuo Gora duovonys zeimi!”
Senejuos Latvejis laika Vosoryssvātku nūskaņā var īsajust, paskaitūt, pīmāram, „Latgolys Bolsa” 1958. goda 24. maja numeri: „Vosoryssvātki! Cik skaisti tī beja izteikti myusu dzimtinī. Cylvākus apgoruoja patīseiba par Dīva Svātuo Gora atīšonu i Kristus Bazneicys šyupeļa kuoršonu. Dobys skaistumus puorvērte pērlēs i simbolismā, ni muoja, ni sāta, ni pogolms, ni lūpeni nadreikstēja palikt māmā šymūs vysa atdzeivynuošonys svātkūs. „Teicit Kungu, vysa radeiba!”
Kod reita sauleite suoka vyrbynuot vosorys gaisu, kustiejuos ari cylvāki gora pacyluoteibā, garom ryndom zirdzinīku i kuojinīku vierzūtīs iz bazneicys pusi. Tur, dīvnomā, jī vysam pīliks viersdabiskuo rakstura galeigū amen. Piec ticeibys aplīcynuojuma i styprynuoti lobā apjiemeibā, jī čaluodami devēs iz muojom voi vīseibuos. Vosoryssvātki!” (Dekters. Vosoryssvātki)


text:
Laura Bicāne. Albums ES TIKAI ĻAUJŪS
2013. goda junī izguoja latgalīšu dzīsmineicys i dzīšmu autoris Laurys Bicānis pyrmais albums „Es tikai ļaujūs”. Kai soka poša Laura, albums ir juos vizeitkarte. Kotra dzīsme nas sovu stuostu par tuos autori. Albums sovu nūsaukumu dabuojs nu dzīsmis „Freakin’Out”, kas startēja 2012. goda Eirovizejis atlasis pusfinalā, latgaliskuos versejis.
Albumā īkļautys dzīsmis septeņuos volūduos, jo Laurys aizaraušonu ar muzyku pavoda ari lels iņteress par svešvolūdom. Taipat jaunu skonu dabuojušys dzīsmis, kas dzierdātys projektā „Jauna slavas dziesma 2012”. Īrokstūt albumu, Laura ir sasadorbuojuse ar muzikim nu latgalīšu pozitivuo roka grupys „Dabasu Durovys”, basgitaristu Valdi Rundzānu nu legendaruos Daugovpiļs rokgrupys „Elpa”, džeza pianistu Aleksandru Blūmi nu Vuocejis i cytim Latvejā pazeistamim muzikim.
Laura sirsneigi pasateic sevkuram, kas paleidzēja albuma topšonā, eipašs paļdis pīsanuok Daugovpiļs nūvoda dūmei, Višķu pogosta puorvaļdei, Višķu jaunīšu centram „Sapnis” i Daugovpiļs Universitatei.


text:
Raud', raud', dvēsele
Beлиkий пocT
Raud’, raud’, dvēsele, raud par kotru grāku
raud’ kamēr jyuti vēļ tu sevī spāku!
Raud’ radzūt gryutōs Pesteitōja mūkas,
ar noglom dūrtas viņa kōjas, rūkas.
Vyss vaigs jam sasyts, pōrklōts ašņa svīdrim,
vysapkōrt zaimi, inaidnīku klīgti.
Jō svātōs lyupas daga lelōs slōpēs,
ik mirklis viņam pylns ar osom sōpem.
Oss zūbyns sōnā pošu sirdi skōris,
gulst pīrei svātai ērkšku vainags pōri.
Pi krysta miris, guļdeits beja kōpa,
mūcekļa nōvi cītis myusu lobā.
Raud’, raud’, dvēsele, radzūt cik Dīvs žēleigs.
Par ļaužu grākim gryutōs mūkōs gōja,
bet tevi, cylvāk, mīļōt napōrstōja.
Dīvs – Cylvāks sovu, svātūasni lēja,
grēceigūs ļaudis ar tū izpesteja.
Raud’, raud’, dvēsele, raud par kotru grāku,
raud’, koleidz jyuti vēļ tu sevī spāku.
Teicit Kungu. Reiga, 1990. No. 34. lpp. 411-412.


text:
Aicynoj dasasaceit konkursam “Vuolyudzāni” i latgalīšu olimpiadei
Rokstu sagataveja: portals lakuga.lv
18. aprelī jau 20. reizi nūtiks atkluotuo latgalīšu rokstu volūdys i kulturviesturis olimpiade vydsškolānim i skotuvis runys konkurss ”Vuolyudzāni”. Itūgod konkurss paradzāts na tikai 1.–12. klašu audzieknim, bet ari pyrmškolys bārnim i studentim, portalu lakuga.lv informej pasuokumu organizatore Veronika Dundure.
Gon olimpiadis, gon skotuvis runys konkursa mierkis ir veicynuot kulturys vierteibu i izcyluokūs nūvadnīku apzynuošonu školuos, rūsynuot školu jaunatnis interesi par latgalīšu volūdu i kulturviesturi. Olimpiadis dalinīki ir vyspuorizgleitojūšūs školu 10.–12. klašu komandys 3–5 cylvāku sastuovā.
Olimpiadis pyrmais pūsms nūteik kotrā školā, i tei izvierzej puorstuovus daleibai vaļsts atkluotajā olimpiadē, kura nūtiks 18. aprelī Rēzeknis Vaļsts 1. gimnazejā.
Itūgod olimpiadis aizdavumu temys ir:
1) latgalīšu rokstu volūdys prasmis;
2) Andryvam Jurdžam – 175 i Pīteram Miglinīkam – 170;
3) Nikodemam Rancānam – 150;
4) Ontonam Kūkuojam – 80;
5) Latgolys kulturtests (LKC izdevnīceibai – 30, myusdīnu latgaliskī pasuokumi, nūtykumi, jubilejis 2019. godā).
Pīteikumi olimpiadei juoīsnādz leidz 2020. goda 10. apreļam, syutūt iz epostu lvlksa@inbox.lv, nūruodūt školu, klasi i dalinīku vuordu i pavuordi.
20. atkluotuos latgalīšu rokstu volūdys i kulturviesturis olimpiadis nūlykums
Leidz 10. apreļam gaida ari pīteikumus par daleibu skotuvis runys konkursa “Vuolyudzāni”, tī juosyuta iz s-postu lvlksa@inbox.lv, nūruodūt školāna vuordu, uzvuordu, školu, klasi, školuotuoju, taipat — daildorba autoru i nūsaukumu. Organizatori aicynoj īvaruot pīsateikšonys laiku i vālamū dalinīku skaitu.