text:
O, itys byus muns 100. dīnroksts itymā lopā! 😉 Kas byutu ticiejs, kas gaidiejs.
Puorpubliceju nu draugim, kab napagaistu cytu glupeibu jiurā (a mož i okeanā). Skaiti, rudinī tīnis blogam byus 3 godu jubileja.
da pīktdīnis asu pa Reigu, tod juosim pa Latgolys Balkanim ar sibirīšim.
uh, tī ir tipi itūreiz. kuorteigys žūgvuoveris!
šūreit piec nakts bušavuošonys aizvedem iz busu, brauks iz 3×3 nūmetni.
poša nabeju iz vītys, guoju da sātys piec datora, kab varātu saraksteit kartenis vīnā vītā i saītu 1 normals DVD.
tok jau daguojuši kluot trimdys latvīši i stuostiejuši, cik lobs ir pošu latvīšu dīveņš, kas palākuos iuzeņuos juoj pa rudzu dryvu (tai var atsaraut par siejumu izmeiceišonu).
a myusejī kū? nikuo.
var vērtīs i breinuotīs, naatsabreinuot. tuos tok ir div piļneigi cytys civilizacejis.
vīnu tāvi i muotis aizbāguši nu kara i izsyuteišonys 1944. godā i dabuojuši vysaidys dīvtureibys, Ulmaņus, augstškolys i trimdys breinumus, a ūtrajim dzedi i prodzedi aizbāguši nu boda Latgolā i nav dabuojuši Latvejis vyspuor. jī tok izceļuoja 20. godu symta pošuos suokuos, vēļ pyrms revolucejis!
vīni runoj čiuliski ar akcentu, ūtri runoj latgaliski bez akcenta. tī, kuri runoj.
itī treis ir nu izdzeivuotuoju parodys – svīd zemē, nūkriss iz kuoju. normali cylvāki.
a vyspuor jim taipat kai leluokajai daļai Sibira latgalīšu ir konkrets redziejīņs par valna čiuļim, kas mīdz i latgalīšus, i krīvus.
navar najimt vārā, ka jī ir dabuojuši 20. g. s. sovetskū ideologeju, ka Latvejā latgalīši ir vysā apmīgti i eisti breivi latgalīts var dzeivuot tik Sibira kolhozā (cikom nasasuoce etniskuo vojuošona i naapsuove vasalom dzeraunem veirīšus). a šudiņ jī daboj vysu myusudīnu Krīvejis ideologeju i zyna, ka lai kam, bet krīvim Latvejā nav dzeivis.
taidā ziņā saguoja smīkleigai – īguojom LU izlaidumā taišni tod, ka sveice slāvu filologus. runuoja krīvyski. Taņa maņ vaicoj – a jim možna? es soku – možna. nūskaiteis dzejūli i nūrunuos suokuma runu krīvyski, tuoļuok runuos latvyski. tai i beja. a Taņai breinums.
raudzējem ari par latgalīšu mīgšonu īstuosteit, ka vyss labi. ka nav jau tai, ka latgalīšus vojoj voi kū. tīseibys ir, tik pošim juos juomuok īraudzeit i lītuot. cyts to nivīns ni gluobs, ni ratavuos.
a Zina – “Tu te maņ napyut! kaidys jiusim ir tīseibys?”
kai Juoņs Sprukuļs pyrms diveju vosoru sacēja: “ite mes Sibirī pasportā asam latgaļci!” a piečuok pats dasacēja: “a jius – tik latyši!”
byus cyrks ar tū 3×3 nūmetni. :o)
pi busa stuovēja i runuoja tautīši lynu kraklūs ar vara zirdzenim i peileitem koklā.
myusejī vakar sapierka “Dzintara” smaržys i Jiurmolā ar sajiusmu atroda opolū globusu – “ite vāg že padūmuot, taids pats kai nazkod. ite maņ vajag fotografijas!”
jim vyss ir skaidrs par sātu ceļšonu jiurys molā. tai nūteik.
ir nauda i ir lela nauda.
“vot aizbrauksam iz tū lageri, nūpeļnēsam naudu i nūpierksam itū daču.”
i poši smejās.
skaidrys, ka nanūpierks nikod.
a sovetskais cylvāks palīk sovetskais cylvāks. īraugi kūpeigū i saprūti sevi.
ka ir niansis, kuo nikod nasaprast tam, kas nikod dzeivē nav dabuojs civiluos aizsardzeibys, politinformacejis, ieryndys skašu i militarūs kursu, sovetskūs kinu i ideologejis.
tod saprūti, kur runās myusu vaļdeiba i juos varys apziņa i nasaklauseišona cytūs. kur dzymst myusu īriedņu oklums i poštaisnums. kur myusu sabīdreibai saknis.
ejam pa Elizabetis īlu, a iz ītvis plitkeņu kluodz čumadanu ritineiši.
Viktors pieški soka – “vāg že padūmuot, kai pulimjots šaun!”
tys ir tys.
rītumi i austrumi.
Zina vakar maņ soka: “zemļu nada. zemi nada. latgaļskuju.”
es jai izstuostu, kai 2006. goda vosorā vežu zemi – nu sova duorza, ar kropu (diļļu) sāklom.
Zina – “nu i mņe takuju nada!”
nūsprīdem – zemi jims Latgolā.
Taņa – “dasasīs rūbežsorgi i vaicuos, kū vadam. čto eta za parašok takoj?”
Viktors smejās: “a koč čortu i ved!”
iz teni braucūt, sumku nivīns bess nav puorbaudiejs.
i tod Zina izstuostēja gadīni.
vaicoj iz Sibiri nūbraukušajam bazneickungam Aigaram – “tu myusem zemes atvedi?”
jis smejās: “atvežu, atvežu. byus zeme.”
Zina smīdamuos stuosta: “i točna zemļa!”
jis vīnam padāravoj cymdus, cytam šikaladu, a Zinai muola sviļpeiti.
tai Zina niu zyna: “zemļa tak! muola pcička. a jam taids sorkons vādars. muols že.”
Zina guoja nu jiurys i stuostēja maņ par sovu dzeivi. a tod aizrunuoja par tū muola putineņu, sviļpaunīku.
“es kai palīku vīna poša sātā, tai papyušu.
a tī kai skaņ! kai putyns vīns pats klusā mežā.
sēd iz zora i dzīd.
tai i es – siežu sātā vīna poša, papyušu, papyušu. a jis skaņ.
a maņ až rauduot.
zemļa latgaļskaja…”


c: text/html

text:
Cilvēks seko Dievam
Dzeivuoja vīns zemnīks, kurs pats vysu dorbu darija. Jis aizviedja gūvi, kura jam beja vīna, jo jis nabija cīšy boguots, uz pļovu un atstuodams, teicja: "Lai Dīvs jū sorgoj!" Kryumūs sjādēja Valns un dūmuoja: "Tai ir kotru reizi, jo ir vyss labi, ļaudis soka: paļdīs Dīvam, un jo slykti, tūlaik mani vaiņoj!" Pēc stundes atnuocja zemnīks pi sovas gūvs un redz, ka gūvs stuov upē. Jis sasadusmuojas un soka: "Ak tu, Valns, kur jū aiznesja!" Kryumūs Valns izdzierda tūs vuordus un dūmuoja: "Vo, tai es jau pats teiču!" Zemnīks izaģērbja un guoja pi gūvs. Kad jū atvedja, otkon teicja: "Paļdīs Dīvam, tūmār dabuoju! " Kryumūs Valns tik sasadusmuoja, ka otkon zemnīks pīmiņ Dīvu, izlēcja uz gūvs un suoka juot pa vysom pļovom. Zemnīks skrīn vys pakaļ un klīdz: "Voi, kai valns jū nas! Dīviņ mīlais, paleidz man jū sakert!" Valns dzierdēdams otkon taidus vuordus atstuoja gūvi un aizguoja sovu ceļu, bet zemnīks teikdams vēl: "Paļdīs munam Dīvam," aizvedja jū muojuos un vairuok vīnu pašu neatstuoja pļovā.

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Tyruļs
Skustāna ceļuojums
Atpakaļ braukšona nu Reigys nūtyka bez seviškim pīdzeivuojumim. Skustāns beja stypri nūguris, gulēja i tuopiec vuoji reageja iz pasažiru sarunom i cytim nūtykumim. Kad Skustāns stancijā izkuopa nu vagona, tur jau gaideja vīns nu plaužonīšim.
– „Vasals, jaunskungs Benadikt – jis uzrunuoja Skustānu – kas tur lobs pa Reigu, te pi mums vysi runoj par karim, soka, ka jau komunisti Ludzu aizjiemuši?…”
Skustāns nikuo naatbildādams īsasāda rogovuos i lyka braukt. Jam nikod napatyka daudz runuot ar zamuokys ciļts cylvākim, par kaidim jis uzskatieja vysus plaužonīšus. Beja jau nūdraukuši lelu gobolu, kad vedējs īsadrūšynuoja i vaicuoja vēļ: „Ata kaiza, Antonovič, ar pīgrizumu?…”
Skustāns ilgi klusēja, tod izrunuoja: „Vysu laiku uz nažim guoja ar komitetčikim: jī maņ vīnu, es jim – ūtru; jī maņ ruoda jūs zakonu, bet es pierstu par mieli puorvylku, lopu atškiru i vaicoju: a itys kas, na zakons? A kur, sok, palagajitsja sastuodeit alistracjijis kapčus? Šī sēd, ka par muti systi. Tūlaik vīns soka: nā, Antonovič, pa jiusu golvai jau seņ vajadzēja par bazneickungu tikt. Es sok, i tyktu, ka pa lacinski saprostu; pa krīviskam, sok, bazneicā nadzīduosi…” Tai vedējs i nasaprota – ir pīgrīzums voi nav.
Kad Skustāns ībrauca sādžā, gondreiž vysi plaužonīši izbyra iz īlas, lai pasavērt kaids izaskota Benedikts piec Reigys. Benedikts ari pats saprota, ka piec Reigys vajag byut cytaidam, tuopiec siedēja rogovuos i brīsmeigi izrīzis iz prīšku kryutežu i golvu tai aizgrīza, ka papirosa jau stuovu stuovēja mutē; zam lobuos padusis jis turēja garmoņku, nu kreisuos kabatys karinēja tukšuos kulis gols. Tod ar kreisū rūka pacaldams capuri, jis aizklīdza: „Vasali, Plaužu špuaļniki (?), čyuli jau seņ gaida jiusus lynu kuļsteitu, lai nūdybynuot tautys apvīneibu”. Tai apsveicis tautu, Skustāns īguoja pi Jerumu. Jerumu ustobu Skustāns mīļuoja vairuok par cytom, jo tei beja kundziskuoka: ustobys, kokts aplapāts ar avīzi (..). Tur pat sabuoza ari cyti. Skustāns nūsagiierbis atsasāda golda golā. Tyuleņ vairuoki bolsi vaicuoja, kū dzieržūt par karim, voi tod poša Japoņa golvu ceļūt? Skustāns radzādams, ka vysvairuok interesejās Dorte, atbiļdēja tai: „Kars byus, jo na šudiņ, tod reit, tovam Ontikam atraus rūku voi kuoji…” – „O, Jezus” – aizklīdza Dorte i nūkryta iz sūla. Bet Skustāns turpynuoja: „… atraus rūku voi kuoji, gon jam byus ar Jugasi poļku cērst, laksteis iz rizinkys kuojom i ubogūs staiguos”. Dorte vaidēja, bet Skustāns vys runuoja: „kars byus, napaliks akmiņa iz akmiņa… buobom golvys cierss nūst, taipat kai razarennijūs godūs; dāls kausīs ar tāvu, meita ar muoti… tūlaik okotn ciotka ar ciotku, švagers ar švageri… – Moti viņ kiupēs” – nūdzeidza Skustāns.
„Ai, ai – vysi vaidēja, placus rausteidami – kūza tagad dareit?” – „Kū dareit – runuoja Skustāns – zynoms kū dareit, nakti karaulus vajag sastateit”. Šis aizruodejums drusku apmīrynuoja plaužonīšus. Daži suoka vaicuot nu Skustāna, ata redzējis Reigā načaļstvu? Skustāns padūmuojis atbiļdēja: „Pi Čakstis nūsiedieju vasalys pusdīnys. Nu īsuokuma šis vaicoj: ata, dzierdi, moza pagulēškis nu ceļa, cikom pušdīnis izvirškūt. Nā, soku, paļdis, lobuok pasavieršu pa lūgu, kur autombili braukoj. (..) Tūlaik atguoja Ulmaņs. Nu, bratka, i dzecina! Vaicoju: ata, sok, jius pokovu puorlauztu, voi nā? Puorlauztu soka. Ata, sok, pjataku ar zūbim rozkūstu? Rozkūstu soka. Suokom tod vilktīs pierstūs, izbraukuojam ar papīžim vysu greidu… ni jis varēja izviļt manis, ni es juo. A Čakste to smejas, a Čakste smejas… Aga, sok, na tai vīgli latgalīti izviļkt! Vieļuok Mejerovicš atguoja. Kai suokom iz sešdesmit sešim kartuot, tai atkartuojom leidz pošam vokoram…”
– „Ai, ai – placus rausteidama breinojuos Alžbeta – vot Dort, kab myusim tur varējis tikt!”
– „Ej tu, sulu buca, – runuoja Skustāns – jū tur kas laistu, tu tur aizvastu taidu smoku, ka vieļuok vajadzātu vasalu garci dykalona, lai par tevim pīmini iznycynuot”. Vysi suoka smītīs. Tod vīns nu plaužonīšim suoka vaicuot, kai līta stuovūt ar pīgrīzumu. Padūmuojis, Skustāns deva taidu paskaidruojumu: „Kai ļauds soka, tai i ir pravda – kūv vīnā pierstā – suop, kūd ūtrā – suop. Plēsīs ar vīnim apriņkī, plēsīs Reigā. Es nu taišni iz nažim guoju. Sok, soldotus nu Plaužu cīma jiemat, nekrušus zeimuojās, bet pīgrīzuma nadūdat, vys jius pa kungim valkat. A? – Nu tuo tai kai sasakauneja i soka: i-i-i, Antonovič, najemt iz sovys sirds grāka (..), soku. Nu tuo lyka raksteit lyugumu, tod atsyueiškūs revizoru…”
Plaužonīši ilgi breinojuos, bet golā tūmār izkleida nasaprotuši, kaids lobums beja nu Skustāna ceļuojuma.
Olūts: 1923. goda progresivais sabīdriski-literarisks i politisks laikroksts „Jaunõ straume”
http://data.lnb.lv/nba01/
Pīzeime – ar (..) apzeimuoti izlaisti vuordi, kū piec gazetu teksta eisti tehniski vaira navar saprast.


text:
Intervejis autore: Laura Melne
Aizvadeituo goda beiguos socialajūs teiklūs izaplateja aicynuojums zīduot leidzekļus viesturiskajai eiskinai, kurā tyktu paruodeits 1917. goda apreļa Latgolys kongress. Tei dūmuota kai turpynuojums kinai “Gambits 1917”, kurā beja radzams Fraņča Trasuna i Fraņča Kempa dialogs pyrma kongresa.
Iz sarunu par kinu i juo redzīni par 1917. goda nūtikšonom aicynuoju viesturiskūs eiskinu idejis autoru Arni Slobožaninu, kurs nav tik latgalīšu muzikis, nu ari diplomāts viesturnīks. Kai pats smejās – viesturnīks, tei jau ir diagnoze.
Jaunajā, 2017. godā Latgolā paradzāts daudz vysaidu pasuokumu. Dzierdāts, ka daļa cylvāku prīcojās – beidzūt myus atguodoj, cyti otkon soka, ka paīs 2017. gods i otkon myus aizmierss. Kū tu par tū dūmoj?
2017. godā svieteisim symts godu nu 1917. goda, kurā beja vairuoki kongresi. Na tikai apreļa kongress, par kurū mes niu runuosim, tai sauktais “bazneickungu kongress”. 1917. godā beja ari decembra kongress (2. Latgolys kongress) i vairuokys cytys sapuļcis.
1917. gods beja cīši politiski i militari pīseitynuots gods na tikai Latvejā, bet vysā pasaulī piec div impereju sabrukšonys voi atsarasšonys iz sabrukšonys rūbeža. Tys deve īspieju varys vakuumā ar nacionalūs spāku i rītumvaļstu īintereseiteibys paleidzeibu atbaļsteit itūs spākus, lai vuojinuotu Krīvejis i Vuocejis imperejis, i dybynuot sovu vaļsti.
Runojūt par tovu vaicuojumu, grybātu saceit, ka taišni tai ari ir – atgoduoja, partū ka kaidam tys itūšaļt ir izdeveigi, var patierēt vaļsts naudu, sareikuot taidus mozus voi lelus vaļsts dybynuošonys svātkus. Nu ūtrys pusis – nūsvinēsim, i aizmierss, ar tū ari vyss beigsīs. Tikai myusu pošu ziņā ir tys, lai par mums zyna. Tikai myusu pošu ziņā ir tys, voi mes varim pastateit koč kaidus nūsacejumus, na tikai gaideit, ka kaids par mums atguodoj i īdūd kaidu kapeiku pasvinēt, bet ari ka mes poši izmontojom itūs symts godu svātkus, lai atguodynuotu par tim nūsacejumim i rezolucejom, i idejiskim struovojumim, kas vyrmuoja gaisā 1917. godā. Vīna nu idejom, kas tod veiksmeigi izaveiduoja, beja Latvejis vaļsts, kurū mes niu svinim. Kai mes tū svinēsim, kū mes atguoduosim, kū mes kritizēsim i kū mes slavēsim, ir tikai myusu ziņā.
Ir izveiduotys dorba grupys Reigā, Rēzeknē i pošvaļdeibuos… Puslatgolā nazkas nazkū sviņ. Nūsvinēs i aizmierss tod, kod nauda beigsīs. Tei ir forša īspieja pasvinēt, patierēt vaļsts naudu dažaidim projektim, daudzim ari spūdrynuot sovu tālu pyrms pošvaļdeibu vieliešonu. Latgola teik izmontuota kai instruments. Eistineibā gondreiž nivīnam, izjamūt myus pošus, naryup Latgola, lai kū ari saceitu.
Itymā godā ir paradzāta ari viesturiskuo eiskina, turpynuojums kinai “Gambits 1917”. Kaida ir jaunuos kinys ideja? Cik saprūtu, ir dūmuots paruodeit jau pošu kongresu.
Kina turpynuos pyrmuos kinys suoktū dorbu. Kristaps Rasims aba Fraņcs Kemps jau kinys nūslāgumā simboliski saceja: “Duorgais draugs, teikomēs kongresā!”
Ar dorba grupu vuiceisimēs nu īprīkšejuos kinys klaidu, ari jaunuo režisore Inese Mičule (Inese Mičule režisoris omotā nūmainejuse Juri Joneli – red. pīz.) nūruodeja iz lītom, kas varātu tikt izlobuotys. Ūtrei kina paruodeis pošu kongresu i jimā voldūšuos kaisleibys, bet nadaudz cytaidā formā. Naasu vēļ puorlīcynuots, partū naskrīšu nūtikšonom pa prīšku, bet byus īsaisteiti paskaidruojumi. Izaver, ka tys varātu byut leidzeigi BBC kinom, kur akteri rauga paruodeit viesturiskū nūtikšonu, bet viesturnīki fonā tū komentej. Itei beja Kristapa Rasima ideja, ari jaunuo režisore Inese Mičule saceja, ka dūma ir loba, koč ari es da gola vēļ navaru saprast, kai tys nūtiks. Bet fakts ir tys, ka dorbs ir īsuokts i varit sagaideit koč kū foršu. Cerams, ka tys dūs dziļuoku īskotu itymā viesturiskajā nūtikšonā.
Pyrmajā kinā daudzys lītys nasaguoja, kai dūmuots. Golvonuo ideja beja informēt cylvākus par tū, kas tī tyka lamts, paruodeit ari ūtrū medalis pusi. Mes vysu laiku dūmojam, dzeivuodami taidā nacionaluo romantisma gaisūtnē, ka vyss jau ir forši – mes asam Latvejā, Trasuns ir Dīvs i Kemps ir nūluodātais separatists. Muns pamatmierkis beja paruodeit Kempu kai tautiskū darbinīku, kuruo nūpalni ir tikpat leli kai Trasunam, i lauzt stereotipus, kas vēļ volda, par Kempu kai separatistu. Es ceru, ka piec juo 140 godu jubileja pasuokumim, kas ite apleik nūtyka, juo tāls tyks spūdrynuots i slave, kas jam pīsaīt, atjaunuota. Bet tū kinu var iztvert tik cylvāks, kuram ir prīškzynuošonys par kongresu. Cylvāks, kurs nikuo nazyna par kongresu, nasaprass, par kū vyspuor ir runa. Par pīmāru, pat kinys režisors Jurs Jonelis saceja, ka paguoja cīši ilgs laiks, cikom jis saprota, kaida ir tei “viesture viesturē”. Ūtrajai kinai juobyut lobuokai. Jei byus lobuoka.
Vīna nu tovu atziņu piec kinys beja, ka vajadzeigi skaidruojumi. Voi ir ari kaidys cytys atzinis, varbyut dzierdieji kaidys puordūmys nu skateituoju?
Itei kina nav pīmāruota popkulturai i masu patārātuojam, jam jei byus nainteresanta. Tei vaira dūmuota cylvākim ar prīškzynuošonom, entuziastim, var kolpuot ari kai breineigs vuiceibu materials gon augstškoluos, gon vydsškoluos i pamatškoluos, kai ari cytur. Kina ir dūmuota nadaudz inteligentuokai publikai. Nazynu, voi tys ir labi voi švaki… Dūmoju, ka maņ vajadzātu prast savīnuot popularzynuotniskumu ar zynuotniskumu. Itūšaļt nav sasnīgta tik lela auditoreja, kai cerieju.
Kai ir ar atbiļsteibu viesturiskajai precizitatei – kinys veiduošonys procesā tei ir tova atbiļdeiba voi vēļ ar kū konsultiejīs?
Asu kinys idejis autors, nu tys nanūzeimoj, ka asu golvonais. Ruodīs, ka es veiksmeigi sadaleju dorbus, ļaunūt maksimali izapaust sevkuram dorba grupā īsaisteitajam cylvākam. Eistineibā es pat navaru saceit, ka ļuovu, es naasu liders. Kuģa kapteiņa tī nav, vysi ir ar sovu funkceju. Par finansialū i daleji ari organizatoriskū pusi atbiļd Andris Slišāns, i dūmoju, ka juo nūzeime sovā ziņā ir pat leluoka nakai muna. Taipat ari Valentins Lukaševičs, ar kurū mes obeji asam atbiļdeigi par viesturiskū pusi. Pyrmajai kinai jis radeja pamatu ar dialogim, kurūs saraksteja kūpā ar Oskaru Seikstu, es tū papyldynuoju ar sovim komentarim. Jurs Jonelis vyspuor pasaceja, lai es fiļmiešonys laikā jam nikuo nasoku i natrauceju struoduot. I pareizi dareja, partū ka tod jau muns uzdavums beja beidzīs, es vīnkuorši siedieju i vierūs, kai vyss nūteik. Jis sovu dorbu padareja cīši labi, taipat kai operators, grymātuoja, muzykys autors… Vysi īguļdeja sovu artavu. Tys ir absoluts bezpeļnis projekts, mes vēļ palykom ar jū minusūs.
Cik svareigi tev ir, lai kina atbylstu viesturiskajai precizitatei? Par pīmāru, kod runuoju par kinu “Gambits 1917” ar Kristapu Rasimu, jis saceja, ka varbyut ari koč kas Kempa i Trasuna dialogā nav bejs atbylstūši tam laikam.
Es dūmoju, ka tī tūmār varātu byut cīši atbylstūši. Prūtams, ka nav atbylstūša runys forma (volūda i tai tuoļuok), bet maņ ruodīs, ka saturs ir 90% atbylstūšs. Nu vysa tuo, kū asu skaitejs i viesturnīku dorbūs, i avīzēs, i obeju Fraņču atmiņuos, es nazynu, kur varātu byut munys klaidys. Maņ ruodīs, ka saturiski ir cīši pītyvynuots tam laikmatam.
Gon īprīkšejuos, gon ituos kinys izjimšonai teik vuokti zīduojumi. Voi natyka raudzeits raksteit kaidus projektus voi cytā veidā dasaisteit finansiejumu?
Redzi, parkū vyspuor ituos kinys ir… Nazkod, pyrms daudzu godu, beju sovam pasnīdziejam Henriham Somam stuostejs, ka grybātu paruodeit cylvākim tū, kū es pryncypā niu [ar kinu] ruodu. Kod tyka izveiduota dorba grupa Latgolys kongresa jubileja organiziešonai, Henrihs Soms, kurs ari tamā grupā beja, īsaceja, ka Arņam Slobožaninam ir idejis. Tod mani uzrunuoja Kulturys ministrejis darbinīki, aicynojūt prezentēt sovys idejis. Kulturys ministreja īdeve 23 tyukstūšys munai idejai – muzykaluos izruodis veiduošonai par itū pošu temu. Kai jau varbyut ir dzierdāts masu medejūs, vysnakauneiguokajā veidā munu finansiejumu pīsasavynuoja Daugovpiļs teatris. Jim gon nūteikti ir sovs skaidruojums par nūtykušū, bet fakts kai taids – jim ministreja pīduovuoja realizēt munu ideju voi ari realizēt kūpā ar mani, bet jī izdūmuoja, ka var realizēt sovu ideju. Teatrī beja īsadūmuojuši, ka varbyut varātu teiri simboliski mani pīsaisteit kai muzykys autoru voi koč kai tai. Kod es atguoju i suoču stuosteit sovu ideju par Kempu i Trasunu, tod mani, runojūt tautys volūdā, atšyva, pi tam vēļ puorlīcynuoja ministreju, ka es nikuo narealiziešu. Daugovpiļs teatris niu soka, ka naudu ir atskaitejuši atpakaļ, bet realitatē maņ ruodīs, ka jī vīnkuorši uzvess izruodi “Nūgrymušuo piļs”, kas ir Fraņča Trasuna dorbs. Tamā tiks paruodeits, kai Latgola ceļās, kai jimā ataust reits, ka vyss ir tik forši izadevs, kas ir absoluti pretrunā ar munu ideju. Muns mierkis beja pakužynuot latgalīšim nervus, pakužynuot Latvejai nervus i caur Trasuna i Kempa streidu paruodeit, cik itei Latvejis nūvodu “lauleiba” ir nasuse loba i cik švaka, paruodeit lītys, kas byutu juopaloboj. Cytaiž ir tai, kai runuojom suokumā – mes svinim, cik ir forši, ka nūdybynuojom Latvejis vaļsti, ka beja taids kongress – svinim, ka vyss beja labi. Tys drūši viņ ari ir ministrejis mierkis – tai svinēt. Bet muns mierkis ir paruodeit, cik daudz napadareitu dorbu mums vēļ ir prīškā.
Citiešu Fraņci Kempu, kurs 1916. godā raksteja: “Tyvynuošonuos baļtīšim mums nav nasuse nikuo loba. Jūs mierkis ir radzams kai iz dalnys – myus asimilēt, pīspīst runuot baļtiskai i piļneibā pazudynuot myusu kulturu.” Ruodīs, ka cīši tyvu mierkim ari ir. Satversmis sapuļcis laikā vairuoki tuos deputati saceja, ka latgalīšu volūdys sekys nav vālamys Latvejis vaļstei, koč i 1917. goda kongresā nu kluotyn asūšajim baļtīšu gūda delegatim, par pīmāru, Meierovica, izskanēja mutisks aplīcynuojums, ka myusu volūdys aizskaršona ir naīdūmojama. Kai redzim, Kempam beja taisneiba. Koč ari kongress i juo lāmumi beja lobuokais, kas tymā laikā varēja nūtikt ar Latgolu, Kempa dorbs vys vēļ ir naizdareits. Tū es gribieju akcentēt ar muzykaluos izruodis paleidzeibu. Maņ beja sūleits, ka tū ruodeis vysūs Latvejis teatrūs (i Līpuojā, i Reigā, i Valmīrā). Dūmuoju, cik forši, ka varēsim paruodeit Latgolys problemu, bet beiguos tyku apzogts i maņ pat nivīns naatsavainuoja. Kulturys ministreja reikuojuos cīši nakulturali.
Bet nav ļaunuma bez lobuma. Partū ir tei eiskina. I tei ir atbiļde iz tovu vaicuojumu, parkū teik vuokti zīduojumi, na pīsaisteiti leidzekli nu projektu. Maņ beja pīsaisteits finansiejums, kurū, īraugūt lelu naudu, savuoce kaids cyts. Tod es saprotu, ka vīneigais, kam varu uzaticēt, asu es pats i cylvāki, kurim tys interesej. Cytaiž Kulturys ministreja īlīk naudu lauvu būrī – īej i pajem. Ite es pīraksteju, lai cylvāki zīdoj, i nauda īguoja munā kontā. Ar tim 700 eiro ari izbraucem – sarunuojom apgierbus Nacionalajā teatrī, telpys Jugendstila muzejā, sarunuojom akterus, stilistus, operatorus. Mes ar Andri poši palykom nalelūs minusūs, bet mes tū padarejom.
Par kū itai kinai byus cyta režisore?
Tys juoprosa Juram Joneļam. Jam tyka pīduovuots turpynuot dorbu, bet jis atsasaceja, aizabyldynojūt ar sovu aizjimteibu, kas tai ari varātu byut. Jam ir cīši daudz dorba. Jis ilgi dūmuoja, bet tūmār pasaceja, ka nā.
Tu esi viesturnīks. Voi laika pūsmys, kū vysvaira esi pietejs, ir taišni itys, kas teik apsavārts kinā?
1917. godā mani interesej breiveiba. Muns uzvuords Slobožanins nūzeimoj breivpiļsātnīks, i nikuo es sovā dzeivē navierteju tik augši kai sovu personeigū breiveibu. Latgalīšim itys gods beja vīneigais breivais gods nu 13. gs. ceiņom ar vuocu ībruciejim, kod jī poši varēja lemt, kas ar jim nūtiks. Nikod vaira latgalīši breivi nav bejuši, i es nazynu, voi byus. Partū mani cīši interesej tys laika pūsms – 1917. gods. Tys ir laika pūsmys, kod “vara mātuojuos iz īlys”. Tys beja storprevoluceju periods, autonomeju gods Krīvejā. Vysys tautys praseja pošnūteikšonuos tīseibys, [izskanēja lozungs] “breiva Latveja breivā Krīvejā”. Kemps gribēja breivu Latgolu breivā Krīvejā.
Mani cīši uzrunoj tys laika pūsmys. Pyrmkuort, deļ munu uzskotu. Ūtrkuort, deļ Latgolys lokalpatriotisma. Treškuort, Latgola ir vīta, kur es dzeivoju, i tuos viesture mani interesej.
Saceji, ka Kempu vēļ skaita par separatistu. Nasabeisti, ka niu tevi suoks skaiteit par separatistu?
Drūši viņ, ka skaiteis cylvāki, kurim ir cīši moz smedziņu. Voi mani tys uztrauc? Uztrauc drusku. Es naasu nikaids separatists, vysod asu bejs i byušu Latvejis patriots. Latgola bez Latvejis i ūtraižuok nav īdūmuojama. Es skaitu, ka storp Latgolu i puorejū Latveju ir līkama vīnleidzeibys zeime. Tys ir nasaraunami. Bet tymā pošā laikā es otkon citiešu Kempu: “Vīnuoti, bet na vīnaidi.”
Latgolys viesturnīki ir sasadalejuši div nūmetnēs: kempisti i trasunisti, bet jī obeji padareja daudz loba (ari daudz švaka). Es nagrybu izceļt ni vīnu, ni ūtru. Nu, jemūt vārā, cik nūnycynuots beja Kemps, es skaitu par sovu pīnuokumu, cik nu es tū varu ar sovom zynuošonom i īspiejom, jū izceļt, paviļkt iz augšu. Tys, kū tūlaik padareja Trasuns, beja pats lobuokais liktiņs Latgolai. Kas byutu, ka nabyutu kongresa? Latgola, dreižuok vysa, palyktu Krīvejis sastuovā i juos liktiņs varātu byut leidzeigs kaidam Pīdnestrys apgobolam. Bet Kempu es grybātu aizstuovēt, partū ka 1917. goda pavasarī nivīns nazynuoja, kas nūtiks tuoļuok. Kemps dūmuoja, ka byus demokratiska Krīveja, ari puorejā Latvejā tūlaik runuoja tikai par Latvejis autonomeju Krīvejis sastuovā. Kemps skaiteja, ka tys nav vajadzeigs, ka mes vysi taipat palīkom Krīvejis sastuovā – kod byus īspieja, tod ari dybynuosim [Latvejis vaļsti]. Kemps navarēja zynuot… Juo mierki beja nasavteigi i tam laikam pareizi. Piec tam jau Kemps vaira nikuo nasoka, jī ari Saeimā ar Trasunu vīns ūtru draudzeigi papyldynoj. Tys tikai aplīcynoj tū, ka jī eistineibā beja iz vīna viļņa. Bet Kempa dorbs, kurū Trasuns raudzeja padareit Saeimā, beja napadoroms tymūs apstuokļūs. Kempam beja taisneiba vysūs punktūs, kū jis lyka prīškā Trasunam. Trasuna leluokuo klaida beja raksteitu garanteju napraseišona nu delegatu, kas atsaroda kongresā. Ka byutu paraksteits, tod nabyutu vaicuojumu, tod byutu vīgļuok.


text:
19. junī Rēzeknis i tuos apleicīnis dzeivuotuoji teik aicynuoti iz Juoņu īleiguošonys svineibom ar latvīšu vysu laiku vysvaira ruodeitū izruodi – Rūdolfa Blaumaņa “Skroderdienas Silmačos”, kam itymā godā ir 115 godu jubileja nu pyrmizruodis, informej organizatoru puorstuove Kristīne Tjarve. Izruode nūtiks Latgolys viestnīceibā GORS 19.00, bet nu 17.00 jau nūtiks pyrmsjuoņu godatiergs.
Mīlesteibys leikumus, sovvalis i amizantys šaļts nu Silmaču sātys dzeivis izruodē “Ondo.lv grandiozā ielīgošana Skroderdienas Silmačos” izspielēs izcylu akteru ansamblis nu gondreiž vysu profesionalūs Latvejis teatru: akteri Elīna Vāne, Edgars Pujāts, Girts Kesteris, Īva Puke (Ieva Puķe), Regīna Devīte, Gints Grāvelis, Imants Strads, Duorte Daneviča (Dārta Daneviča), Inese Ramute, Inta Tirole, Kārlis Neimanis i Zigurds Neimanis, kurs ir ari jubileja izruodis režisors.
Valmīrys dramys teatra aktrise Inese Ramute soka: “Cikom byus latvīšu tauta, tikom svieteis Juoņus i vērsīs “Skroderdienas Silmačos”. Tys ir īrosts rituals cauri godu desmitim, tuo laikā vyss gaišais pasamūst, i kai saule stuov taišni dabasūs, tai lobais nūsastuoj mums apleik.”
Lūmuos īsajuss ari dzīduotuoji Īva Sutugova (Ieva Sutugova) i Nikolajs Puzikovs. Kotru īstudiejumu kuplynuos ari vītejī tautys deju i koru kolektivi, kas na tik uzastuos, nu īsaisteis vysus skateituojus kūpeigā svātku īleiguošonā.
Dzīduotuoja i muzykalūs izruožu dalineica Īva Sutugova par izruodi: “Pīsadaleit “Skroderdienās” ir cytaižuok, kai spielēt kaidā cytā izruodē, partū ka ir sajiuta, ka esi daļa nu kaidys leluokys vierteibys. Es skaitu, ka “Skroderdienas Silmačos” ir juospielej kotru godu, partū ka paaudzis mainuos, nu mums ir juosaryupej, kab vierteibys napagaistu.”
Teatra kritike Zane Radzobe 2016. goda vosorā portalā “Satori.lv” raksteja: ““Skroderdienas Silmačos” beja Blaumaņa trešuo komedeja. Tū pyrmū reizi uzvede 1902. godā, i kritika tū burtiski iznycynuoja. Vysslovonuokais pīmārs, saprūtams, ir Juoņs (Jānis) Asars, kurs recenzejā lugu na tik nūsauc par sapelejušom druponom (saleidzynojūt ar Blaumaņa īprīkšejim dorbim), kas pīmāruotys tik krūgim, nu ari paredz, ka “Skroderdienas” ir Blaumaņa kopu zvons, kas viestej – jis nikū nūzeimeigu vairs navarātu pīraksteit, pat ka raudzeitu. (..) Piec naveiksmeiguos “Skroderdienu” pasauļa pyrmizruodis Blaumanis pat jutuos spīsts aizstuovēt sevi publiski, presē skaidrojūt, ka juo mierkis ir bejs radeit vīglu izklaidejūšu gobolu, nikuo vaira, nu publiku itys arguments naaizkustynuoja. Eistineibā lugys statuss mejuos nu tuos naatkareigu apstuokļu deļ – piec tam, kod 1908. godā Blaumanis Sūmejā plotuokai publikai nagaideitai myra.”
Suocūt ar 1908. godu, “Skroderdienas Silmačos” īstudātys regulari: 30. godūs Līpuojis, Jelgovys i Dailis teatrī, suocūt ar 1955. godu – Andreja Upīša Akademiskajā dramys (niu – Latvejis Nacionalajā teatrī), Krīvu Dramys teatrī, Rusis (Bulgareja) teatrī, Jaunatnis teatrī (divreiz) i pat Jaunajā Reigys teatrī. Zynoms, ka jau 1929. godā luga īstudāta ari Rēzeknis Vaļsts pedagogiskajā institutā, kur gon izapeļnejuse pamateigu kritiku, nūsaucūt tamā radzamū mīlesteibu par saklu i saradzūt tamā vairuokys divdūmeibys. Tok jau 1933. godā lugys īstudiejums Rēzeknis komercškolā bejs veiksmeigs, saleidzynojūt školānu snāgumu pat ar profesionalu akteru dorbu.


text:
RA nu juos dybynuošonys ir izaveiduojuse par byutysku regiona pietnīceibys centru. Akademiskuo studeju programa „Filologeja” ir vīneiguo Latvejā i pasaulī, kas realizej studeju moduli „Latgalistika”. Studeju i pietnīceibys pīredze ir ļuovuse salaseit pamateigu informativūs materialu daudzumu, kas daleji ir izmontuots izdavumā „Latgolys lingvoteritorialuo vuordineica” (2012). Tymā pošā laikā izdavuma metīņs (2000 eksemplaru) nanūdrūsynuoja daīmameibu zynuotnīku pietejumim leluokai auditorejai, jū duovynuoja bibliotekom, školom, muzejim, navaļstyskom organizacejom, Latgolys regiona pošvaļdeibom, uorvaļstu sadarbeibys partnerim.
Kab Latgolys viesturis, kulturys, geografejis, socialuos dzeivis nūrišu fakti i lykumsakareibys byutu zynomi leluokai sabīdreibys daļai, roduos ideja par virtualuo muzeja veiduošonu.
Virtualuo muzeja galereja „Latgolys koncepti” aptver 300 Latgolys saprasšonai svareigys kulturys zeimis i konceptus, kas salykti alfabeta seceibā, suokumā dūdūt aprakstomuo objekta nūsaukumu pīcuos volūduos: latgalīšu, latvīšu, lītuvīšu, angļu i boltkrīvu. Pats aproksts ir latvīšu literarajā volūdā. Aproksts dūd īskotu koncepta, kulturys zeimis daudznūzeimeibā, tok, kab jū izprostu, var: 1) vaicuot izdavumu „Latgolys lingvoteritorialuo vuordineica”, 2) studēt papyldu informaceju par sevkuru objektu, pīsokūt datikšonu pylnajai datu bazei, 3) apsaverūt projekta partneru sataiseituos virtualuo muzeja kolekcejis, atrast kūpsakareibys ari Latgolys konceptu izpratnei; 4) spēlēt spēli „Nūej tī, nazyn kur, atnes tū, nazyn kū”.
Pylnuo datu baze, kas ir klasificāta atbylstūši virtualuo muzeja galerejis objektim, satur vaira kai …….rakstiskys līceibys, attālus, intervejis par aprakstomū vīneibu. Tei ir izmontojama pietnīcyskim nūlyukim, juos izmontuojumam napīcīšama sasazynuošona ar virtualuo muzeja veiduotuojim: ilga.suplinska@ru.lv.


text:
Rēzeknis nūvoda pošvaļdeibys foaje (Atbreivuošonys alejā 95A, Rēzeknē) vysu juni apsaverama fotoizstuode “Latgales ainavas”, kū pīduovoj Daugovpiļs fotostudeja “Ezerzeme -F”, informej nūvoda sātyslopa. Izstuodē izvītuoti i breineigi Latgolys dobys skoti, i natradicionalys i puorsteidzūšys fotošaļtenis, kuruos givuse fotografa kamera.
Izstuodē ar sovim dorbim pīsadola fotografi Ivars Skudra, Linards Onzuls, Olga Petrova, Genādijs Lins, Jurijs Berdņikovs, Anatolijs Kivrins, Viktors Savčenko, Jurijs Dunaiskis. Fotostudeja “Ezerzeme – F” apvīnoj cylvākus, kas nav vīnaļdzeigi pret fotografeju: i profesionalus fotografus, i amaterus. Fotostudejis vadeituojs ir Linards Onzuls. Rodūšais kolektivs aktivi pīsadola konkursūs, tematiskajuos i personalizstuodēs. Dorbu izstuodis ir bejušys i Latvejā, i aiz tuos rūbežu.
Kai stuosta izstuodis iniciators Rēzeknis fotokluba “ARTērija” vadeituojs Eduards Medvedevs, Rēzeknis fotoklubs jau vairuokus godus sasadorboj i draudzejās ar Daugovpiļs fotoklubu “Ezerzeme-F”, reikojūt kūpeigys izstuodis i Daugovpilī, i Rēzeknē, kai ari reikoj ceļojūšys kūpizstuodis.
Fotoizstuodis Rēzeknis nūvoda foaje ir palykušys par lobu tradiceju — sagaidūt Rēzeknis nūvoda dīnu, julī byus apsaverama fotoizstuode “Novada ļaudis”, kas veiduota nu 2015. goda majā nūtykušuo J. Gleizdam veļteituo fotoplenera dorbim.


text:
3. novembrī Latgolys pyrmizruodi pīdzeivuos režisora Vīstura Kairiša kina, kas uzjimta piec rakstneicys Melanejis Vanagys atmiņu romana “Veļupes krastā” motivu, informej Latgolys viestnīceiba GORS. Kinys pyrmizruodē Rēzeknē pīsadaleis ari “Melānijas hronika” rodūšuo komanda.
Kina “Melānijas hronika” ir stuosts par Latvejis sīvītem, kuruos izdzeivuoja, nasaverūt iz padūmu varys atjimtajim jauneibys sapynim, dzeivis lobuokajim godim, sātom, veirim, bārnim, sovu zemi i veseleibu. Tys ir stuosts par sīvītem, kuruos izdzeivuoja, kab pīdzeivuotū pīraksteitu i kab ari nuokušuos paaudzis naaizmierstu pīredzi, kurā ar varu tykom īrauti mes vysi.
1941. goda 14. juņa nakts Reigā. Varys puorstuovi ībryuk Aleksandra i Melanejis sātā, līk mūdynuot dālu Andreju i kuopt kravys mašynā. Stacejā veirīši teik škierti nu saimu. Aleksandrs atsavasaloj ar nūvieliejumu: “Audzynoj dālu!”. Deportātūs vad iz Sibiri lūpu vagonūs. Kab izpiļdeitu veira nūvieliejumu, Melanejai vysupyrma daīt izdzeivuot, piec tam – dzeivuot. Izsyutejums jū savad kūpā ar vysaidim cylvākim, tok izsyutejums ir dzeivis spīgeļattāls – škir tyvūs i satyvynoj tuolūs. Kara beiguos Sorkanais Krysts ļaun Melanejai aizsyuteit dālu Andreju iz Latveju. Vysu izsyutejuma laiku jei roksta Aleksandram viestulis i kruoj kastē, partū ka nazyna kur tuos nūsyuteit. 1957. godā Melaneju atbreivoj. Jei brauc iz Reigu, kur izzynoj, ka juos veirs Aleksandrs jau pyrma divpadsmit godu izsyutejumā mirs. Intelektuals vāruojums mudynoj Melaneju uzajimt atbiļdeibu dūmuotim bezcereiguos situacejuos i tikt vaļā nu pasivys upura lūmys, traumu transformejūt ciļvieceibā.
Kinys režisors ir Vīsturs Kairišs, nu golvonū, rakstneicys Melanejis Vanagys lūmu tamā attāloj Šveicis aktrise Sabīne Timoteo. Lūmuos: Edvīns Mekšs, Ivars Krasts, Guna Zariņa, Maija Doveika, Viktor Nemets, Edwin Leder, Evija Rudzīte, Baiba Broka, Kirils Zaicevs, Lilita Ozoliņa, Girts Krūmiņš, Astrīda Kairiša, Jana Čivžele.
Kinys pyrmizruode paradzāta 3. novembrī 18.00 Latgolys viestnīceibā GORS, nu papyldseanss nūtiks tamā pošā dīnā 21.00. Beleta cena iz kinu ir 3 eiro, beleti nūpierkami Latgolys viestnīceibys GORS i “Biļešu Paradīze” kasēs.


text:
Roksta autors: Vadims Maksimovs
Vaļsts svātku laikā Preiļūs kas gods gūdynoj Luočplieša Kara ordiņa kavalīri Ignatu Beču, kas beja vīns nu radzamuokajim latgalīšu karaveirim Pyrmajā pasauļa karā i Latvejis atbreivuošonys ceiņuos.
Ignats Bečs dzims 1890. goda 14. februarī Preiļu pogosta Litavnīkūs tryuceigu zemnīku Jezupa i Elizabetis sešu bārnu saimē, kurā vysi beja dāli i treis nu tim palyka par karaveirim. Ignats Beidze Preiļu tautškolu i piec tam papyldynuoja zynuošonys pošvuiceibys ceļā, part ka agri myra tāvs i beja juopaleidz saimei. 1912. godā, sasnīdzūt 21 goda vacumu, I. Bečs tyka īsaukts Krīvejis armejā i dīnēja 20. Sibira strielnīku pulkā Aizbaikalā. 1914. godā, suocūtīs Pyrmajam pasauļa karam, jis kūpā ar sovu pulku ceinejuos pret vuocīšim Zīmeļrītumu frontē, pi Varšavys, i vāluok Reigā. Par varūneibu jū kaujuos paaugstynuoja par viersnīku.
1916. godā Ignats Bečs ceinejuos jau latvīšu strielnīku rynduos. Jis ir pīsadalejs ari Jelgovys atbreivuošonā aba viesturiskajuos Zīmyssvātku kaujuos Teireļpūrā, kas nūtyka nu 23. leidz 29. decembram (nu 1917. goda 5. janvara leidz 11. janvaram piec jaunuo styla). Bruozmainajā uzbrukumā pyrmajuos rynduos devēs ari I. Bečs i pi Lūžmetiejkolna tyka īvaiņuots. Par nūpalnim Krīvejis armejā I. Beču paaugstynuoja dīnasta pakuopē i apbolvuoja ar 3. i 4. škirys Jura krystim, kas beja augstuokuo Krīvejis imperejis armejis gūda zeime par varūneibu, i Stanislava ordini – viersnīka gūda zeimi.
Kod piec 1917. goda Oktobra revolucejis cariskuos Krīvejis armeja tyka mobilizāta, I. Bečs atsagrīze sova tāva sātā. Te jis sagaideja naatkareiguos Latvejis Republikys proklamiešonu 1918. goda 18. novembrī. Nu jaundybynuotuo Latvejis vaļsts vēļ beja apdraudāta, i I. Bečs saprota, kaids ir juo pīnuokums – jis devēs iz Reigu i breivpruoteigai īsastuoja Latvejis armejā. Ignatu Beču īskaiteja pulkveža Oskara Kalpaka balatjonā, jis pīsadaleja kaujuos Kurzemē i vāluok Cāsu rūtys rynduos paleidzēja atbreivuot Reigu.
1919. goda 30. septembrī I. Beču paaugstynuoja par kapteini i puorcēle par bataljona komandiri iz Latgolys partizanu pulku, kurs Kūrzemis divizejis sastuovā ceinejuos par Latgolys atbreivuošonu nu Padūmu Krīvejis interventim. 1920. goda janvara–februara uzbrukumu rezultatā Latvejis armeja austrumūs sasnīdze latvīšu tautys etnografiskūs rūbežus. Latveja dabuoja atpakaļ ari seneju latvīšu zemi – Abrenis nūvodu. Ar sevišķu pacyluoteibu itamuos kaujuos guoja vysi Latvejis armejis ceineituoji, bet seviški Latgolys partizanu pulks i latgalīši, kas atsaroda cytuos karaspāka vīneibuos.
1920. goda 2. februarī pi Augšpiļs (Višgordys) sova bataljona prīkšgolā styprys īnaidnīka apšaudis laikā Ignats Bečs ījēme stipri nūcītynuotū kolnu, ar lūžmetieju pyrmais izskrīnūt tymā i atkluojūt guni iz īnaidnīku. Pasateicūt juo personeigajai drūsmei i prasmeigajai kaujis vadeibai, tyka atsysti treis īnaidnīka pretuzbrukumi i nūturāts strategiski svareigais aizsardzeibys punkts. Par varūneibu i drūsmi itymuos ceiņuos Ignats Bečs tyka apbolvuots ar Luočplieša Kara ordini.
Ignats Bečs (stuov 2. ryndā 4. nu kreisuos pusis) rūbežsardzis sastuovā, vīta i laiks nav zynoms.
Piec Latvejis mīra leiguma nūsliegšonys ar Padūmu Krīveju 1920. goda augustā I. Bečs vēļ gondreiž godu palyka armejis runduos iz Latvejis austrumu rūbežim, piec tam demobilizējuos i atsagrīze tāva sātā, bet na iz ilgu laiku. Par reizi piec Latvejis naatkareibys aizstuoviešonys jis breivpruoteigi īsastuoja Rūbežsordzis dīnastā Ludzys aprinčī i tyka īcalts par Zylupis apgobola 1. rūbežapsardzeibys rajona prīkšnīku, bet vāluok – taidā pošā omotā Pasīnis rajonā.
Dorbs Latvejis rūbežys apsardzeibā I. Bečam beja gon atbiļdeigs, gon gryuts i beistams, partū ka Padūmu Krīveja (vāluok PSRS) dažaiduos sovuos īstuodēs gataveja spīgus i agitatorus, kurus napuortrauktai īsyuteja ci ari ceņtēs īsyuteit Latvejā, lai grautu tū nu īkšīnis. Par Moskovys naudu tyka organizātys nalegalys tipografejis, rakstiski i mutiski stuosteitys puosokys par dorbaļaužu “paradizi” Padūmejā i tautys tryukumu i apspīsteibu Latvejā, kai ari vuoce militara, ekonomiska i politiska rakstura viests par Latveju.
Par nūpalnim Latvejis vaļsts dīnastā Ignats Bečs 1929. goda 13. novembrī tyka apbolvuots ar Treju Zvaigžņu ordini.
Ignats Bečs ar dzeivisbīdri Annu i dālu Viktoru Preiļu pogosta Litavnīkūs 1931. g.
1936. goda 2. decembrī gazetā “Latvijas Kareivis” publicāta viests: “Iekšlietu ministrs V.Gulbis iecēlis līdzšinējo robežsargu brigādes II bataljona 1.rotas komandieri kapteini Ignatu Beču par Jaunlatgales apriņķa policijas 1.iecirkņa priekšnieku Jaunlatgalē skaitot no 16. decembra.” Suocēs Ignata Beča dorbs sabīdriskuos kuorteibys i drūšeibys sardzē. 1939. godā jū puorcēle taidā pošā omotā iz Preiļu piļsātu. Mīra laikā I. Bečs pīsadaleja ari sabīdriskajā dzeivē i dorbuojuos vairuokuos organizacejuos. Beja preciejīs, i saimī beja vīns dāls, nu mīra dzeivi puortrauce tragiskī nūtykumi – Ūtrais pasauļa karš.
1940. goda junī ari Preiļūs īsaroda Sorkonuos Armejis dalis, julī padūmu varys īstuodis I. Beču atbreivuoja nu dorba. Jis puorsacēle iz dzeivi Preiļu pogosta Litavnīku cīma Sauleišu sātā, kur Latvejis vaļdeiba jam beja daškeiruse 10 hektaru zemis. Bet jau juļa beiguos čekisti I. Beču apcītynuoja i, pajamūt leidza vysus juo dokumentus, ordiņus i zūbynus, nūvede iz Daugovpiļs cītumu. Saime dzeivuoja naziņā par juo liktini, tikai 50. godu suokumā sīva nu Moskovys sajēme izziņu, ka 1941. goda 14. junī Ignatu Beču deportēja iz koncentracejis nūmetni Krasnojarskys apgobolā, kur 1943. godā jis guoja būjā.
Pīmineklis I. Bečam Litavnīkūs, I. Vilcānis karteņa, www.preili.lv
Pyrmuos plašuokuos viests par Ignatu Beču pasaruodeja Atmūdys laikā Preiļu nūvoda viesturis pietnīka Ontona Anspaka publikacejā gazetā “Jaunais Ceļš” 1990. goda janvarī. Tys beja laiks, kod latvīšu tauta pakuopeniski nu jauna apsazynuoja sovys vaļsts viesturi i varēja paruodeit gūdu sovim varūnim. Ar Beču dzymtys atbolstu 1992. godā Ignata Beča dzymtajā vītā pastateja pīminis akmini. Nu tuo laika kotru godu Luočplieša dīnā 11. novembrī itymā vītā Preiļu nūvoda ļauds gūdynoj vysus Breiveibys ceiņu dalinīkus. 2015. godā Zemissardzis 35. nūdrūšynuojuma bataljona štabā Preiļu pogosta Litavnīkūs I. Bečam izveiduoja pīminis zalu par īguļdejumu Latvejis naatkareibys izceineišonā i nūstyprynuošonā.
Roksta sagataveišonā izmontuoti Preiļu viesturis i lītiškuos muokslys muzeja materiali.


text:
SVĀTDĪNA, 7. JANVARs
KUNGA JEZUS KRISTEIŠONA
Svātki
PYRMAIS LASEJUMS Is 42, 1 - 4. 6 - 7
Kristus ir Dīva kolps, kurs jam ir pateikams.
LASEJUMS NU PRAVĪŠA ISAJA GRŌMOTAS
Tai soka Kungs:
«Raug, muns kolps, kuram es paleidzu, muns
Izvālātais, kurs pateik munai dvēselei. Es jam devu sovu Goru; jys ness tautom
taisneibu. Jys naklaigōs un napaceļs bolsa, jō saucīņs nabyus dzēržams uz īlas.
Aizlyuzušu nīdri jys nanūlauzs un nanūdzēss tikkū kvālojūšu dakti; jys sprīss
tīsu pēc patīseibas. Jys nazaudēs degsmes un napagurs, koleidz nūstyprynōs vērs
zemes taisneibu; un solas gaideis jō pamōceibas. Es, Kungs, tevi aicynōju
taisneibā, jēmu tevi pi rūkas un tevi audzynōju, un nūstōdeju tevi ļaudim par
dereibu un tautom par gaismu, lai tu atvārtu oklajim acis, lai nu nabreives
izvastu gyustekņus un nu cītuma tūs, kas sēd tymsā.»
Tys ir Dīva vōrds.
PSALME 29 (28)
Refrens: Kungs
svēteis sovu tautu. (R. 11b)
1 Dūdit
Kungam, jyus, Dīva bārni,
dūdit Kungam gūdu un atzeistit jō spāku.
2 Dūdit
Kungam jō vōrda gūdu,
pīlyudzit Kungu svātajā spūžumā.
Refrens
3 Kunga
bolss pōr yudinim,
Kungs pōr yudiņu plašumim!
4 Kunga
bolss ir varons,
Kunga bolss ir pylns cīneibas.
Refrens
3 Īsarunōja
varonais Dīvs;
9 un jō
svētneicā vysi teice jō gūdu.
10 Kungs
mōjoj vērs yudiņu plašumim,
un kai karaļs Kungs sēdēs uz myužim.
Refrens
ŪTRAIS LASEJUMS Apd 10, 34 - 38
Jezus ir svaideits ar Svātū Goru.
LASEJUMS NU APOSTOLU DORBIM
Tymā laikā:
Pīters sōce runōt, saceidams: «Patīši,
es atzeistu, ka Dīvs naškiroj cylvākus pēc personas, bet ikvīnā tautā jam pateikams
ir tys, kurs jō beistās un dora pēc taisneibas. Jys syuteja vēsti Izraeļa
bārnim, pasludynōdams mīru caur Jezu Kristu: jys ir Kungs pōr vysim. Jums ir
zynoms, kas rysynōjos vysā Judejā, sōcūt ar Galileju, pēc Jōņa sludynōtōs
kristeibas, – kai Dīvs svaideja Svātajā Gorā un spākā Jezu nu Nazaretes, kas staigōja
lobu dareidams un dzīdynōdams vysus valna apsāstūs, tōdēļ ka Dīvs beja ar jū.»
Tys ir Dīva vōrds.
PYRMSEVANGELIJA DZĪDŌJUMS Sal.
Mk 9, 6
Alleluja.
Atsavēre dabasi, un atskanēja Tāva
bolss:
«Šys ir muns mīļōtais Dāls, kuru jums
byus
klauseit.»
Alleluja.
EVANGELIJS Mk
1, 6b - 11
Jezus kristeišona.
LASEJUMS NU JEZUS KRISTUS EVANGELIJA, KŪ UZRAKSTEJIS SVĀTAIS MARKS
Tymā laikā:
Jōņs sludynōja, saceidams: «Pēc manis
nōk tys, kurs ir spēceigōks par mani un kuram es naasu cīneigs nūsalīcūt atraiseit
jō kūrpu syksnas. Es jyusus kristeju ar yudini, bet jys jyusus kristeis Svātajā
Gorā.» Un tamōs dīnōs atgōja Jezus nu Galilejas Nazaretes, un Jordanā Jōņs jū
kristeja. Un tyuleņ, izkōpdams nu yudiņa, jys īraudzēja dabasus atvārtus un
Goru leidzeigi bolūžam nūsalaižūt un palīkam pōr jū. Un nu dabasim atskanēja bolss:
«Tu esi muns mīlais Dāls, tu esi maņ pateikams.»
Tys ir Kunga vōrds.


text:
Saulainajā sastdīnē, 20. septembrī, Škilbānu pogosta Upeitis cīmā nūtyka 13. Latgalīšu meilys aiļu i dzīšmu festivals Upeitis Uobeļduorzs. Vacuokais latgalīšu festivals nabeidz puorsteigt! Itūgod Upeitis tautys noma vadeituojs Andris Slišāns beja izdūmuojs puorsteigt apmaklātuojus. Vysupyrma nūtyka uobeļduorza stateišona, a ūtru puorsteigumu varēja izzynuot, kod suocēs treispadsmytais festivals. Pavasarī Slišānu saime sajēme Imanta Zīdūņa fonda “Viegli” īdybynuotū apbolvuojumu “Laiks Ziedonim” nominacejā “Kedas”, bet rudinī Upeitis Uobeļduorzā skanēja Imanta Zīdūņa dzeja latgaliski.
Ideja par uobeļduorza stateišonu roduos Ligitai Spridzānei. Bīži ir tai, ka cylvāki atbrauc iz Upeitis Uobeļduorzu i prosa, kur tod ir tys jiusu uobeļduorzs? Tod beidzūt byus i festivals Upeitis Uobeļduorzs, i uobeļneicu Upeitis Uobeļduorzs. Uobeļneicys stateja muokslinīki, kas itūgod uzastuoja – dzejnīki i muziki, taipat ari atbaļsteituoji i ari apmaklātuoji.
Atkluojūt festivalu, Andris Slišāns saceja, ka skaitlis treispadsmit ir pats laimeiguokais skaitlis pasaulī i jau treis godus festivala dybynuotuojs Ontons Slišāns nūsaver iz itū pasuokumu nu dabasu malenis, cerams, ka prīcojās par tū, ka mes juo tradiceju turpynojam. Imanta Zīdūņa dzeju latgaliski iztulkuoja Ontona Slišāna meita Mārīte Slišāne. Kotram festivala dalinīkam A. Slišāns duovuoja Annelis Slišānes tamburietūs uobeleišus, partū ka itūgod stateitajā uobeļduorzā raža byus sagaidama piec puors godu, nu kab simbols uobeļs par festivalu atguodynoj kotru dīnu!
“Tulkuot Imantu Zīdūni beja bruoļa Andra ideja. Koč kod piec bolvys “Kedas” sajimšonys, jis maņ pīzvaneja i stuosteja, ka jam rodusēs ideja, ka tuo kuo ir sajimta bolva, tod varātu iz Uobeļduorzu Imanta Zīdūņa dzeju puordzejuot latgalīšu volūdā. I es pīkrytu pamieginuot. Andris jau saskaņuoja tū, ka dreikst voi nā – sasazvonūt ar Imanta dālu Rimantu. Muns dorbs beja izavieleit dzejūļus piec sovys izvielis. Skaitūt Imanta Zīdūņa dzejūļu kruojumus, es izavielieju tūs dzejūļus, kas asociativi koč kaidā veidā, vysmoz maņ, sasaistejuos ar tēti – Ontonu Slišānu. Lai cik tys naskanietu sovaiži, nu beja pat tai – skaitu, teksts ir latviski, nu maņ automatiski skaitejuos latgalīšu volūdā. Maņ Zīdūņs vysod tūmār asociejīs ar puosokom, partū bonusā pi dzejūļu, puortulkuoju kruosainuos puosokys. Nazynu, kaids beja rezultats, tū sprīst cytim i kritizēt cytim, nu tys beja muns redzīņs,” īpazeistynuoja Mārīte Slišāne.
Ka vīnu godu nav byuts festivalā, tod ir sajiuta, ka ir palaisti garum naskaitami jaunumi, naskaitamys sasatikšonys, konstatej, ka ir zynuošonu rūbs par latgalīšu grupom, dzīsminīkim i ailinīkim. Festivalā pīdzeivoj otkon sasatikšomys prīcu ar muokslinīkim, īsapazeist ar jaunim muokslinīkim. Latvejis golvyspiļsātā Reigā dzeivoj daudz latgalīšu. Lela prīca, ka latgalīšim ir gribiešona saīt kūpā, muzicēt i saglobuot latgaliskū. Festivalu atkluoja “Ceidari” nu Reigys. Latgolys Studentu centra folklorys kūpa “Ceidari” ir dybynuota 2013. goda majā. Edeite Husare, vīna nu folklorys kūpys vadeituoju, izstuosteja: “Ideja par itaidys kūpys izveidi maņ beja jau pyrma 4 godu. Tod īsapazynu ar tūpūšū etnomuzikologi Martu Vaivodi. Es atbyldu par organizatoriskajim vaicuojumim, bet Marta atbyld par muzykalū repertuaru, izpiļdejumu. Itys ir vīns nu dorbu, kuru asmu padarejuse dzeivē i ar kuru es lepojūs. Kūpā dorbojās latgalīši nu vysaidu vītu, tai nu kotrs kūpys repertuarā īnas sovys dzymtuos vītys dzīsmis.”
Festivala dalinīki itūgod beja nūskaņuoti cīši romantiski. Dzejneica Mārīte Slišāne beja izavieliejuse runuot dzejūļus par mīlesteibu. Zinaīda Logina skaiteja dzeju, kura bija radeita, pasastaigojūt pa mežu, pyrms braukšonys iz festivalu. Leigys Rundānis, Ligijis Purinašys, Zaigys Lācis dzeja beja par mīlesteibu. Pat Raibīs beja saceriejs dzejūli par mīlestību, kurā beja pīmynāts Vileks nūvods. Dagneja Bramane cylvākus ir īdalejuse pīcuos grupuos: pyrmī ir tī, kuri namīl i nagryb mīļuot, ūtrī – mīl, tod, kod īdzer, trešī – grybātu mīļuot, catūrtī – tī, kuri vuicuos mīļuot, i pīktī – tī, kuri mīļoj sevi i vysu pasauli. “Taidu Upeitē vysvaira itūvokor,” tai D. Bramane. Ailineica Māreite Bikovska īdybynuoja jaunu tradiceju, ka ailinīki na tik skaita dzeju, nu ari dzīd, aicynojūt vysus apmaklātuojus, kūpā nūdzīduot dzīsmi “Auga, auga rūžeņa”.
Festivalā pyrmū reizi uzastuoja i beja īspiejams skateituojim īsapazeit ar folklorys kūpu “Gara taka” nu Reigys, popgrupu “Dumpling” nu Bolvu. Pyrmū reizi uzastuoja ari Vileks nūvoda puišu grupa “Unknown Artist”, jaunīšu gaumei atbylstūšys grupys “Šudīn Pīcūs”, “Gondreiž 10nīkā” i “Weird Wednesdays”. Dziesminīku Daiņa Adijāņa i Zemnīka romantiskuos dzīsmis gitarys pavadejumā salauze na vīnys viņ daiļovys sirdi.
Vēļ leluoka prīca beja pīdzeivuot otkonsasatikšonu ar īmeiļuotim muokslinīkim. Postfolklorys grupa “Rikši” festivalā uzastuoja tik trešū reizi. Grupys solists Ēriks Zeps saceja, ka jauneibys dullumā dzīsmi par pavasari var dzīduot ari tod, kad gondreiž ir īsastuojs astronomiskais rudiņs. Sirsneiguo Laura Bicāne piec dzīsmis ar Ontona Slišāna vuordim atkluoja, ka cytugod izīs juos ūtrais soloalbums. Vincents Kūkuojs publiku uzrunuoja ar spieceigu i puorlīcynūšu uzastuošonu, juo gitarspēli pavadeja bundzinīks, Vincenta dāls Rihards. P.S “Sala” nu Saļņovys sevi prezentēja pavyam eisai – P.S. vacuoka godaguojuma cylvākim, kab palīk atmiņā kai padūmu saimisteiba, nu jaunuokim ļaudim kai post scriptum. Grupys dalinīks Jurs Lynužs stuosteja, ka jim cīši pateikūt dzeivuo muzyka. Dzieržūt, ka Upeitē dybynojās grupa, piec sovys uzastuošonys Andrim Slišānam izduovuoja tūpūšajai grupai pyrmū instrumentu – basgitaru. Festivals navar nūtikt ari bez grupys “Bez PVN”. Itūgod “Bez PVN” puorsteidze, ka var uzastuot duetā “Jurs, Cīn. Cekša k-gs un es”. Obeji dueta dalinīki Guntis Rasims i Jurs Vucāns spielēja iz sintezatoru. Suocūt uzastuošonu, jī kautreigai bylda, “ka myusu muziciešona jums napateik, tod siedit, ka pateik, tod stuovit”. Jūki uzrunuoja publiku i jau piec pyrmuos dzīsmis zalā vaira beja stuovātuoju, na sādātuoju.
Festivalā eipašu Upeitis t-krekleņu, uzvarūt konkursūs, beja īspiejams dabuot sovā eipašumā ari pasuokuma apmaklātuojim. Drūsmeiguokī puiši beja gotovi dzīduot, doncuot, pat, ka byutu napīcīšams ar rūku izspīst uobeļu sulu, kai eipašumā dabuotu krekleņu. Andris Slišāns pasuokuma dalinīkus puorsteidze ari trešū reizi – duovojūt vīnam nu dalinīku īrokstu vīnai dzīsmei profesionalā īrokstu studejā Reigā. “Bez PVN” puiši veice atbiļdeigū izlūzi i laimeigais uzvarātuojs beja Vincents Kūkuojs.
Festivala eipašais gosts beja Kārlis Kazāks. Dzīsminīku ar Andri Slišānu īpazeistynuoja Edeite Husare. Kārlis Kazāks itūgod Upeitē asūt jau trešū reizi, nu vēļ nav īsavuicejs runuot latgaliski. Dzīduot dzīsmis latgaliski vys īsavuiceja, izpiļdeja dzīsmis i ar Ontona Slišāna vuordim, i vīnu dzīsmi kūpā ar folklorys kūpu “Ceidari”. “Pasasokūt “Ceidaru” mārgom īpazynu Latgolu. Pyrmū reizi Upeitē gasteju kai Imanta Zīdūņa fonda žurejis puorstuovs, kab īsapazeitu ar Slišānu saimi. Jiusu cylvākūs ir mageja. Ciļvieciska mageja ir forša. Sirdī ir īkrytuse Upeite. Raunūs iz Upeiti, cik varu. Latgolys vide ir breineiga. Nūvālu latgalīšim turpynuot naaprunuot sābrus, turpynuot slavēt sābrus. Pyrmū reizi itū sajutu Baļtinovā. Nūvālu turpynuot dzeivuot taipat kai šudiņ, dzeivi izdzeivojūt,” sajiutys paude K. Kazāks.
Lels paļdis par finansialu atbolstu VKKF, ZS KOTIŅI, ZS LADUŽI, SIA DOLO, SIA ADVORS, Vileks nūvoda dūmei, jureits.lv.
Teksts: Vineta Zeltkalne
Kartenis: Andris Slišāns i Vineta Zeltkalne


text:
15. majā Latvejis Nacionalajā teatrī varēs nūsavērt Daugovpiļs teatra izruodi “Nūgrymušõ pile”, kurei veļteita Latgolys kongresa symtgadei, informej Daugovpiļs teatra puorstuove Janīna Ivanova. Fraņča Trasuna luga, Kārļa Lāča muzyka, Agra Danileviča horeografeja, Olega Šapošnikova režija kūpā radejuse muzykalu izruodi latgalīšu volūdā, kurai rodūšuo komanda davuse apakšnūsaukumu “Lūgšana par Latviju”.
Fraņcs Trasuns, kurs beja vīns nu Latvejis apsavīnuošonys idejis iniciatorim, ir ituos lugys autors. Jis vysod ir pastreipuojs, ka nikod nav gribējs byut par rakstnīku, nu itū dorbu ir darejs kai pīnuokumu, kab kolpuotu latgalīšu literaturai. Godim ilgi par itū lugu beja damiersts, i niu, gondreiž piec symtu godu, tauta otkon tiks uzrunuota Fraņča Trasuna vuordim. Skateituoji teik aicynuoti aizadūmuot par tū, kaidi beja latvīšu tautys sapyni tūreiz i voi kas ir pasamainejs itūs godu laikā.
Izruode viestej par kaidu pili, kurymā vysi nazkod dzeivuoja laimē i puorticeibā. Ar laiku piļs dzeivuotuoji tai daroduši pi boguoteibys, ka puorstuojuši cīneit dīniškū maizi, dorbu i godu gaitā izveiduotuos tradicejis, partū tei nūgryma. Nu tei augšamceļsīs, ka atsarass cylvāks, kurs gareiguos vierteibys gūduos augšuok par materialuom i byus gotovs vest sovus tautīšus ceiņā par itū pagaisynuotū laimeigū zemi. Rodūšuo komanda tyc, ka Trasuns par laimeigū zemi ir skaitejs Latveju.
Komponists Kārlis Lācis pīzyna, ka dorbs pi ituos izruodis ir pyrmais, kurymā jis sacerēja muzyku tekstim latgalīšu volūdā. Tok komponists dasaceja, ka puors dzīšmu, kuruos ir paradzātys koram, varātu byut vīnys nu lobuokajom, kas jam saguojušys.
Sovukuort deju studejis “Dzirnas” vadeituojs i horeografs Agris Danilevičs, kuram itei ir pyrmuo sadarbeiba ar Daugovpiļs teatri, nasliep sovu prīcu par daleibu itamā izruodē: “Es prīcojūs, ka niu asu ite. Itei izruode var tikt īstudāta tik Latgolā, kur ir taidi cylvāki, taida mentalitate, juosoka, taids ašņa, emoceju, raksturu i temperamentu kokteiļs cylvākūs, kas padora tū par unikalu vītu Latvejā. Partū maņ ruodīs, ka tys, kas nūteik iz skotivis, ir naatkuortojami!”
Kostimus i scenografeju veiduoja muokslineicys Inga Bermaka Apaiha i Agnese Leilande. Izruodē pīsadola Daugovpiļs teatra akteri i doncuotuoju trupa, kors “Daugava” Jevgenija Ustinskova vadeibā i gostu muokslinīki Juoņs Jarāns i Jurijs Djakonovs.
Beleti – “Biļešu paradīzes” kasēs vysā Latvejā i škārsteiklā.


text:
nu mane aizīt laiks
pa pakuopīnim
kai rānys vaļā pliešūt
kai teļš zeiž gūvi, cici syzdams
laiks atrītynoj mani
īsper pavēderē
laiks atslādz mani
i otkon līk pi teikla
(elektrošoka pauzis sakuortoj pasauli
fragmenti tymsā aizlāc kai matynuotuoja dzierksts)
laiks izskrīn ceļam prīškā
laiks guļ kai lopsa
juos zūbūs atspeid guņs
i asnis izaplieš kai saulis bluozme nu reita
a vuornys laiku plieš – ceļa molā vysod svežņa gale – krytušī, dzeivī
birokratu pasaulī vysam sovs laiks
pa pakuopīnim
es že zynuoju, ka tū ciervi juonūlīk dzili, dzili zam slīkšņa i juoībuož pogrobā zam ustobys greidys. cytaiž nabyus labi. dzeja ir vuorguļu laiks. a vuorguļam byut – grezneiba, kam itymā pasaulī moz vītys. tik ka pa koktim vaidēt par dzeivi.


text:
Muns laiks. Beidzūt ir laiks sev. Pusnakts. Laika vairs nav, mīgs īt.
Nazkū gribieju pyrms puors dīnu raksteit, bet atrodu pārnejuo goda īrokstu ite i saprotu, ka nikas jau nav izamainejs. Tik bārni leluoki, vaira spielejās kūpā, smejās kupā, pūdus guož kūpā.
Ir labi, ka nagaida nikuo. Ka ļaun rutinai apēst laiku.
It kai varātu dzeivuot, tok voi ta nadzeivoju.
Viersroksts13.11.2017
Muns laiks. Beidzūt ir laiks sev. Pusnakts. Laika vairs nav, mīgs īt.
Varbūt tā bija jaunība19.12.2016
Gada beigas. Visi skrien. Nevienam nav laika. Kaut kur tur ārpus, kur manis nav un varbūt nekad nav bijis un nebūs.
Viss notiek bez manis. Tik jokaini to piefiksēt, jo tikpat labi es varētu būt tikai mākslīgais intelekts, kas kaut ko reflektē sociālajos tīklos, bet visi domā, ka es vēl te esmu. Bet ne velna. Tie ir tikai teksti, ko rada dators. Manis pašas sen vairs nav, jo es izvēlējos citu ceļu un savā vietā atstāju automātisko atbildētāju, kas kaut ko šārē, laiko, reizēm refrešo un atbild.
Atejā lasu vecus “Karogus”, jo man beidzot ir laiks. Smadzenes jādarbina, lai nesakalst.
Izlasīju pāris grāmatas. Neko daudz. Pāris romānu, pāris memuāru un vēl dažas. Piemēram, Starpnozaru mākslas grupas SERDE izdoto burtnīcu par mazdārziņiem. Vienā brīdī piefiksēju, ka prasās kaut ko pasvītrot. Laikam par kurmju iznīdēšanu vai sēklu apstrādāšanu pirms sēšanas, vairs neatceros. No sevis un zemes nekur nespruksi.
Ir diezgan jokaini lasīt labākajā gadījumā lappusi un nākamajā reizē mēģināt atcerēties, kur paliku.
Ir grāmatas, kas iesper pa sirdi. Klusībā atvainojies, ka lasi tādā vietā. No otras puses, citur un citā laikā varbūt nekad neizlasītu.
Sen atpakaļ uz šķūņaugšu, kad es vēl biju viena un man bija viss mans laiks, aiznesu Valentīnas Freimanes “Ardievu, Atlantīda!” – nu tik lasīšu. Kā tad. Aizgāju, atvēru, ar kabatas lukturīti lasīt slinkums un žēl acu, no rīta jau jauna un skaista diena, kā nu gulēsi un puskrēslā kaut ko lasīsi.
Kad Marta man sen atpakaļ sūtīja skaipā sulīgus fragmentus, likās, ka tā grāmata būs pavisam citāda, bet lasīju pa mazam gabaliņam, zināju, ka labo beigu nebūs, ja neskaita to, ka viņa paliks dzīva, jo viņa uzrakstīs šo grāmatu. Tāpat kā Melānija Vanaga “Veļupes krastā” vai citi autori un cita autobiogrāfiskā literatūra – lasi un zini, ka briesmīgi, bet zini arī, ka izdzīvos. Lasīju, bērni kādu brīdi nelauzās pa atejas durvīm un neraudāja, grāmata vēl smaržoja pēc siena un šķūņaugšas, un es sapratu, cik nesen tas ir bijis – kad mums vēl bija govs, kad man vēl neviena nebija un kad man arī laika lasīt nebija, jo bija viss cits.
Vēl es tagad decembra sākumā kaut kur internetā izlasīju rakstu, kā tika iznīcināti Rīgas ebreji. Nespēju ne šārēt, ne laikot, neko nespēju. Tik spilgtas detaļas: knupīši asiņainā sniegā, uz nāves bedrēm ejošas mazas kājeles zābaciņos. Līdz vēmienam un līdz mielēm nepatīkami. Bet kādam tā bija visa dzīve, jo visa dzīve tur un tā arī beidzās.
Ja pašam ir bērni, tas ir neizturami sāpīgi, jo zini, cik liela tādam mazulim ir uzticēšanās pieaugušo pasaulei un cik liela ir vecāku vēlēšanās to mazo nosargāt no visa ļauna. Laist šai pasaulē un lasīt par kārtējo terora aktu, šoreiz Ziemassvētku tirdziņā, un bombardēšanu Alepo, šoreiz tur tālu tālumā.
Neesmu, neesmu es robots un automātiskais atbildētājs. Sēžu pie monitora, teksts rit, es rakstu.
Mazgājot kakainus dibenus un netīras mutes, izdomāju, ka ir viena lieta, ko gribētos Jaunajā gadā – haļava. Visa šogad ir bijis daudz, bet veiksmes un viegluma gan nav. Iemest makšķeri un izvilkt zivi, nevis sēdēt visu gadu pie dīķa un piesūkties ar lūzerību kā izdēdējušai siekstai ūdens malā dūņās.
Ja var sapīties, sapīsies. Ja var nenotikt, nenotiks. Ja var apgāzties, gāzīsies. Ja varētu notikt, nenotiks. Ja varētu atnākt, ies prom.
Skumjas kā pelēka tūte uzvelkas visam pāri. Nu cik var. Kā pret kalnu, lai ko darītu.
Noskurinies, saņemies. Amarillis tūlīt ziedēs. Jāsagatavo eglītei vieta.
Izmazgā virtuvi, saliec gludināšanai mazuļu drēbes, izdomā, kā tiksi galā ar atsūtīto lauku gaili. Piepildīta ikdiena, var aizmirsties – ka kaut ko gribēji, kaut ko cerēji, kaut ko gaidīji. Jau atkal jāzīda. Vai arī beidzot jāsaņemas un jāizmazgā galva.
Tālākais teksts ir fikcija. Tā neesmu es.
Tas ir fragments no nekad neuzrakstītā un visticamāk arī neuzrakstāmā romāna, ko sāku kā spēli, kad man bija laikam 20-22 gadi.
Drīz tā būs puse mūža, un es ar bažām vēroju, kā viss tolaik rakstītais piepildās. Brīžam atceros, atveru failu, palasu un pabrīnos. Privātai lietošanai, egoistu literatūra.
Kaut kas ir nožēlojami beidzies, bet nebeigsies nekad. Kur kādā veidā tos pavedienus esmu izlaidis no rokām – neba nu grožus (kučierim vienmēr esmu bijis par muļķu, jo neesmu uzdrošinājies), drīzāk visparastāko lāpāmo diegu. Ja varētu izlāpīties un aiziet pa kanti uz priekšu, uz to saulaino rītdienu. Ja kaut vai izdotos tai noticēt.
Kaut kas svešs ir manī, es vairs nespēju ticēt un iet pa ūdens virsu, es pat peldēt vairs neuzdrīkstos – rokas it kā kustas, bet kājas grimst dibenā, ķermenis nostājas vertikāli un velk uz leju. Nogurums – no dzīves vai dzīvošanas.
Varbūt arī agrāk nekam neesmu bijis derīgs, vienkārši gadījies pa ceļam, paķerts līdzi, parauts debesīs kā tukša celofāna kulīte pavasara vējā, kas siltām strūklām ceļ augšup meiteņu matus, svārkus un domas. Viss pārējais pēc tam ir haotiska lidošana te pretī zemei, te debesīm, bet no manis paša labi ja atkarīgs tik daudz kā čaukstēt.
Man pašam ir jāatbild, nemeklējot palīdzību nekur ārpus. Es pats esmu gājis uz to. Neapzināti vai ar visu prātu un no visas sirds. Pats esmu ļāvis notikt. Pats atvēzējies un kaut ko svarīgu iemetis dzelmē.
Mēs paši lemjam savas dzīves, tikai pa laikam to darām ļoti pavirši un varbūt vissvarīgākās lietas atstājam citu rokās. Vissvarīgākajās vietās mēs klusējam, kaut būtu vajadzējis ja ne kliegt, tad vismaz jāsaka balsī. Mums pašiem būtu jātur groži, bet mēs pat ļaujam izjūgt zirgus. Mums pašiem būtu jābūt sev drošinātājiem, karabīnēm, drošības siksnām un jostām, bet mēs savas virves nepiesienam ne pie kā un laižamies gar klints malu savā ikdienā kā nebūtībā.
Savējo nav. Nav priecīgā bara, kur tērgāt par nebūtiskiem niekiem. Nū, mēs vienkārši esam aizņemti, iebraukuši katrs savās sliedēs. Tas ir noticis. Darbs, mājas, ģimene. Izvēļu laiks ir beidzies. Varbūt tā bija jaunība.
Kaut kāda izvēļu summa ir radījusi to, kas ir mana dzīve un no kurienes ir arvien mazāk un mazāk izeju, un kurā pieejamo iespēju daudzums drīz būs izsmelts. Ne jau dzīve būs beigusies. Vienkārši viņa te tā būs un būs jānodzīvo līdz galam – tā, kā tā ir. Necenšoties neko ne mainīt, ne uzlēkt augstāk par sevi vai cerot uz kaut ko, ko gribētu pienākam, bet kas nepienāks nekad.
Jo ātrāk man izdosies pierast, jo skaistāka būs mana dzīve. Samierināties ar pārbāztu trolejbusu un braukt, jo mašīnas līzingam nepietiek uzņēmības rauties sazin cik darbos un arī lielas vajadzības nav. Uz kurieni tad es brauktu: darbs – mājas, mājas – darbs?
Samierināties ar darba ēdnīcu un izvēlēties: mājas kotlete, karbonāde, vistas šķiņķis, mednieku desiņas, gulašs, piedevās rīsi, griķi un kartupeļi. Saldajā maizes zupa vai ķīselis ar kremu.
Samierināties ar darba datoru, kas pa laikam mēdz uzkārties. Ar kolēģiem samierināties. Ar skatu pa logu. Ar smaku kāpņu telpā. Ar kaimiņu balsīm aiz sienas.
Ja arī ar sevi izdotos samierināties un dzīvot nost. Līdz rītdienai. Ja izdotos nedomāt. Bet es laikam meklēju to, kā nav, un meklēju nepareizajā vietā.
Par tām skaistajām nākotnes iespējām domāju. Par iespējām, kas skaisti iecerētas, jo tā piederas saldajā un skaistajā dzīvē, bet kas ir nokancelētas, jo kaut kādas izvēles tur atpakaļ pagātnē izdarītas nepareizi un ceļa nav vai arī tas ved citur.
Tev nebūs. Jo tev nav. Ja tev būtu, tev jau būtu.
Nakšuneica28.11.2016
Guoju šūvokor pa naseņ pīsnygušū snīgu, zam kuoju reizē kruokstēja i šļakstēja.
Beju laimeigi nūlykuse gulēt obejus bārnus, iznasuse miskasti (ka kaids maņ saceitu, ka aizīt da konteineru ir svātki), aizguojuse iz veikalu, nūpierkuse saldiejumu, pa teleponu beidzūt sazvaniejuse vysys pa dīnu atlyktuos sarunys.
Taisiejūs viļkt nu sumkys saldiejumu i apēst, bet telefonā īraudzeju ziņu “Ir augšā!” – bāc. Seikais pasamūds. Kai to. Par daudz vīgli i mudri aizmyga. Na jau iz nakts. Otkon vyss nu jauna.
Reizē dusme, žālums i miļzeigs nūgurums. Kai izkuopt krostā i saprast, ka iz solys.
Vysa dīna šudiņ kai pa teļa syudim – to vīns apsačuruojs, to ūtrs, to vīnam kaka, to ūtram, to atgryuds, to apsaliejs, to īsasprīds, to nūkrits, to navar, to nagrib. Vysu dīnu esi bejs div pasauļu gluobiejs.
Guoju pa apsnygušu prīžu mežu i iežu saldiejumu. Īpyut. Naskrīšu. Nivīnam gobols nanūkriss. Pasamūds. Kū ta vaira.
Varbyut šudiņ tys ir vīneigais laiks, kod es asu vīna.
Karteņu īraudzeju nazkur feisbukā. Vysu cīnu autoram. Precizi da mīļu.
Kod pyrms izsvīsšonys laizeju saldiejuma papeiru, tei beja kai rutina. Īrostom mēlis kusteibom. Soldons. Tok nikuo taida.
Aizadūmuoju – pyrms nazcik godu prīceigai raksteju, ka tik ilgi, cikom nūlaizi saldiejuma papeiru, bierneiba nasabeidz. I padūmuoju – a koč kuru šaļti tei vaira nav bierneiba, bet skūpums. Navar že izsvīst saldiejumu, kū var apēst.
Atguoju iz sātu, nūsavylku, nūlyku sumku, guoju midzēt par jaunu. Tikai pusūtra stuņde dorba, i bārns īgrymst mīgā tik dzili, ka vaira napasaceļ.
A pošai mīga ni acī. Tikai vyss kai vata, vyss vīnleidz svareigi i nasvareigi.
Pusūtra stuņde munys dzeivis. Kačam zam astis.
Vysu laiku fonā dūmoju par piecdzemdeibu depreseju. Napalaist garom, cikom vēļ vari runuot i pasaukt paleigā. Voi mozums dzierdāts.
Skumt it kai nav laika. Nav laika sātu kuortuot. Stuovi pi lūga i verīs, cik breineigai snīgs grīžās lampu gaismā. Prīdis apsnygušys kai puosokā.
Reizem saprūti, ka nav laika apsaviļkt voi izmozguot motus, partū ka svareiguok par ritualim ir nikuo nadareit. Lai piec šaļtenis ītu, skrītu i nūmozguotu kuknis skapeišus, kas nūteciejuši ar nazkaidom bryunom streipem. Lai saprostu – cik vīgli i labi, ka teiri skapeiši.
A korsts kakao ar cukru, cikom bārni guļ. Tei ir laime, pasaceļšona i nazkas nu dabasu. Vaira nikuo i navajag. Varbyut vīneigi izīt uorā vīnai bez bārnu. Koč voi iz miskasti. Voi da peiļu iz azaru.
Jī ir tik breineigi, bet bārni apād na tikai egoismu. Jī var apēst vysu. Tok tuos rūbežys, tī cītūkšni nazkai juonūtur, kab, bārnim aizejūt, napalyktu tuksness. Laiks paīt mudri.
Verūs, kai socialajūs teiklūs vīni līk Adventa vaiņukus i sadagtuos svecis, a cyti kai kotru godu pukst, ka teiklūs ir viņ svecis i vaiņuki. Sok, otkon tī svātki īt. Otkon tei jimšonuos, gaideišona, skrīšona, gataveišonuos. Cik var gaideit. Juodzeivoj niu.
Tikai tekstūs taids ryugtums, ka taida “niu” maņ nasagrib. Lobuok tuos kakys, čurys i lipeigi piersteni. Partū ka piec ituo “niu” byus vēļ symtim i tyukstūšom cytu “niu”, kas byus varbyut na vīgluoki, tok cytaiduoki. Tok jī byus. Svātki atīs, aizīs, otkon atīs. Īelpa, izelpa, īelpa.
Teireju kukni. Pa mazeņam. Svātki īt kluseņom, a es pa mozam gabaleņam eju jim pretim, pa kaidam teiruokam sātys fragmentam, partū ka teireit sātu reizem ir vaira teireit sevi, na skapeišus.
Pa vacam īrodumam īguoju draugiem.lv – jī vēļ ir dzeivi, serveri ryuc. Attaiseju sadaļu “Pirms 10 gadiem”.
Tik daudz mozu bārnu. Vysi tik jauni, šmuki, glupi i laimeigi. Nav ni škieršonūs, ni jaunu sasatikšonu.
Niu es saprūtu, parkū munim bārnim tikpat kai nav vīnaudžu draugu i draudziņu vydā. Munim teiklu kontaktim tī bārnu “niu” beja tod.
Paādušais naādušuo nasaprass. Tod maņ vēļ tik daudzi ceļu beja juonūīt. Tik daudzi naivuma i glupuma juonūtryn. Dzeive kai žvyrs, kas greidys dieļus, ruodīs, sazīž, a gols golā pataisa boltus.
Pyrms 10 godu beja tys gods, kod es 2 reizis brauču iz Sibiri, kod prīškā vēļ beja projektu atskaitis i spēleite “treis profesori, trešais līks”, 6 bronhiti piec kuortys, naivums bezgaleigs i gryutuo muoceiba “es dreikstu byut naloba”.
Lai voi kai, lai cik skaistai, ūtru reizi es ituo vysa nagrybātu. Es grybu niu.
Šaļtim ruodīs – a kur jī vysi pagaisuši. Nav nivīna. Zvoni, nazvoni. Komentej, laikoj, šārej, ignorej. Dzeivūs to nav. Koč kū redzi feisbukā voi tviterī, kaidu seiku šaļteņu nu svešūs i draugu dzeivu, a jūs pošu nav.
Koč varbyut mane pošys nav. Itei zīma nazkai juonūdzeivoj. Janvarī jau saule. Tod marts. Tod sulys. Tod jau mož byus vīgļuok. Ka ni vīgļuok, to cytaižuok.
Aicynoj gostūs vīnu, ūtru, trešu reizi. Cikom saprūti, ka taipat jau nabrauks. Da i voi es vaira grybu, kab atbrauktu. Varbyut paguotnei juoļaun aizīt, kai aizguojs symtim ļaužu, ideju i nanūtikšonu.
Ka nazkas nanūteik, ir īguļdeits par moz dorba voi ari tam vīnkuorši nav juonūteik. Aksioma. Der na tikai projektim.
Kod maņ beja kaidu 20 godu, nazkai vīseibuos, kur beja viņ radinīki, tāvs saceja, ka jam nav draugu. Jis saceja – jauneibā beja draugi, niu nav. Da i kam maņ draugi. Kas maņ nu jūs. Tai jī vysi pagaisa.
Tys skanēja tik ryugtai, bezcereigai. Kai sīna pļaušona, vesšona, meiceišona iz bluoča. Gryuts dorbs, svīdri, kab turātu gūvi, kab kai vuoveris ritinī moltūs iz vītys. Kai vysa pīaugušūs dzeive. Gods nu goda – apart, īsēt, izravēt, nūpļaut, savest, sanest, izraut, izrakt, apart, salikt, saskuobēt, apēst. I nu suokuma.
Gūvi, mašynu, sātu. Pa kuru laiku lai draudzejās i dauzuos pa pasauli. Pa kuru to laiku nazkaidi draugi. Volkuotīs, satikt. Sovu laiku, jūs laiku.
Tūreiz nūdūmuoju, ka maņ tai nabyus. Taipat kai dūmuos rokstu, kū i kai nadareit vacumdīnuos.
Draugi tok ir vyss. Tys ir kai īsaļūbēt pasaulī i sajust, kai atskaņ. Draugi tok i ir tei pasaceļšona.
Bet tod jī pa vīnam pagaist. Sovā dzeivē i nazkur pasaulī.
Verīs tuos 10 godus vacuos kartenis draugiem.lv i nasaprūti – tod beja dzeive voi niu ir dzeive. Nazkaida nasaprūtama karteņu kolaža nu svešu dzeivu, kam nav nikaida sakara ar munom atmiņom.
Siedi i dūmoj. Voi tys, kū es niu dūmoju par sovu vacumu i sovom apsajimšonom iz vacumu, koč par 5 % byus taisneiba.
Laikam juoīt gulātu. Gona.
Nakts pīder maņ. Varbyut pavysam nalelā mārā ari tekstim.
Izastīpt vysā garumā gultā, atsluobt i nikuo nadūmuot. Kai ir, tai ir. Kai beja, tai nabyus. Off.
Kurjers zvana divreiz29.09.2016
Kaut kas jau mainās, sevišķi mazveikaliņos, mazfirmiņās un citur, kur katrs klients un cents ir svarīgi. Bet pēc šitādas komunikācijas smagsvara bumbas manā dārziņā varu tikai ilgoties pēc Vācijas lielveikala kasieres, kas sasveicinās kā ar senu paziņu, pakoķetē ar bērnu, padomā un no galdapakšas izvelk piepūšamu “Nivea” bumbu, kaut ne tālu nav pirkts nekas no tās markas. Tāpat vien.
Apēst mienesi10.09.2016
Ka bārnu nūlic mudruok gulātu, tod ari pošai mīgs apīt mudruok. Deļtuo viņ eisa pīzeime eisi piec pusnakšu.
Šudiņ guojom gulātu, rituala laikā daguojom pi lūga, a tī šmuks augūšs mieness. Soku meitai, ka mieness kai peirāgs. Jei, elpu aizturiejuse, verās i tod špļaun uorā: “Kuka! Am!”
Sarunuojom, ka mieness nav ādams. Bet peirāgu i gordumu vaicuojums ir aktuals nu dzimšonys dīnys. Jau nedeļa, kai bārns suoc rauduot smiļkšu kastē, partū ka grib Eistu Peirāgu, navys nu smiļts.
I kai niu byut?
Sasajimt i lītuot08.09.2016
Kod suocēs Atmūda, mes montuojom sātu. Vyss byutu breineigi, bet tei sāta beja pylna ar montom. Nabadzeiguo dzeda muosa zam lupotu i vysaidu veikšu beja saglobuojuse Latvejis laika traukus, drēbis i vysaidus seikumus. Vyss breineigai, tik sovu vīneigū dzeivi jei beja nūdzeivuojuse ar lupotom, veikšim i plastmasa škeivim. Da i juos vacūs škeivu niu nivīnam navajag, partū ka kotrai paaudzei gribīs pošai izalaseit nu pīduovuojuma i nūpierkt sev jaunu kruškeņu i škeivi, na tū laika zūba apgrauztū antikvariatu.
Laikam niu nazkod izsvīžu, bet maņ beja dūma tūs nūskrombuotūs, ar nazi sagraizeitūs i zyli palākūs, bryuni plečainūs plastmasa škeivus īlikt ramā i apakšā pīraksteit “Dzeive ir niu”… partū ka tei dzeive, kod ēst nu lobūs škeivu, tai ari nadaguoja.
Koč es pīdaru paaudzei, kas pīdzeivuojuse i sovetskuos ryndys, blatus i preču “izsvīsšonu” mieneša beiguos, i talonus, nabadzeibu i tai sauktūs myrūņu zīpu kastis čulanā, šaļtim ruodīs, ka munys dzeivis byus par moz, kab izgulātu vysus antresolūs sovā laikā nūglobuotūs pologus, puorvolkus i naulečkys. Da i gribīs kuo jauna, 21. godu symtā ražuota, lynu dvīļa ar putinenim voi kačim, na myužeigūs pa pusei siņtetiskūs dvīļu auduma ruļļu, nu kuo nūgrīzt i apveilēt, ka sasajimtu. Tok nasasajam. Tai i lītoj tūs pošus. Partū ka ir dzeive “nazkod”, nuokūtnē, sapynūs. Tod, kod īs, dareis, byus, lītuos, dzeivuos.
Pyrms nedelis munai meitai palyka div godi. Verūs iz tuo ciļvieceņa i breinojūs. Jauns pasauļs maņ sūpluok. Vyss nu jauna, vyss svežnis, vyss nu jauna radeits, vyss nu jauna atkluojums.
Pasoka “zeče” i izgaršoj tū vuordu, pasoka div, pīcys, desmit reižu. Zeče, zeče, zeče! Voi “kači” – tok breineigai skaņ. Nikod nabyutu īsadūmuojuse, cik smīkleigai skaņ vuords “kači”. Kači, kači, kači!
Iz dzimšonys dīnys atbrauce baba i cyta storpā atvede munu duovonu. Zaļu kasteiti ar lizeikom.
Kod es pīdzymu paguojušuo goda septeņdasmytajūs godūs, raudzeibuos atguoja mamys muosa ar saimi, jī piečuok ar veiru beja muna krystamuote i krysttāvs, Laimūņs jau mirs, Irena brauc ekskursejuos. Tok na par tū stuosts.
Vysu bierneibu, kod cyluoju kasteitis aiz stykla, manī skanēja: “Nasajauc, nasasit, nūlīc, naaiztīc!”, tok es vysleidza cyluoju. Tī beja gaiši zaļa kasteite, sešys dzaltonys lizeikys, vieļuok mama dalyka div par blatu dabuotys pučainys emāleitys lizeicenis, vēļ vieļuok ak jau nu nazkuru seņču montuotu Berlinis suvenira lizeiceņu, a varbyut jei beja nūpierkta mamys vīneigajā ceļuojumā iz DDR, apsveikuma karteņa ar rūzem. Vysu dzeivi. Tai i stuovēja skapī.
Niu es pajiemu rūkā tū kasteiti. Vaira ni tuo skapa, ni bais. Moza, drupeit smirdeiga eisti nanūsokomys kruosys kasteite, vydā pīduniejs atlasa audums, sešys apsyubiejušys lizeikys, div ar pučeitem, vīna pavysam malna, viersā Brandenburgys vuorti, vaca mašyna i raksteits “Berlin”.
Īdzymtuo i īaudzynuotuo taupeiba – naaiztīc, najauc, lai stuov, tok duovona, kūpā ar tū karteņu ar rūzem, vyss kūpā kai munys atminis komuļs.
Tok es sasajiemu. Dzeive ir niu. Sešys dzaltonuos lizeikys i div tuos emāleituos īlyku pi cytu golda pīdarumu, kasteiti atdevu meitai spēlētīs, karteņu nūlyku sovā plauktā pi cytu pīminis līteņu. Vakar jau vysys sešys lizeikys beja nateirys, izmozguoju trauku mašynā.
Maņ ruodīs, juos smaida. Skaistys, cīši ārtys i maņ vierteigys lizeicenis. Pat tod, ka kaida nu jūs pagaiss, a tai agri voi vieli nūteik ar lītom, partū ka jom ir sovi celi, maņ paliks pīcys.
Pat tod, ka pagaiss div, treis, četrys voi pat vysys, maņ byus bejuse muna dzeive, kū atguoduot. Kai es lītoju krystamuotis i krysttāva duovonu, koč i drusceņ apsyubiejušu.
Nui, maņ ir dīnroksts. Muna naktineica.lv ir dzeiva i grīžās ari septembrī.
Paļdis cyxob – jau ūtrū reizi! Kai katuolim ir svātī i aizbyldynuotuoji pi Dīva, tai naktineicai jis ir aizbyldynuotuojs pi Leluo Škārsteikla. 🙂
Niu tik sasajimt i lītuot.
Šaļteņa21.07.2016
Pa reizei īguodoju, ka maņ ir dīnroksts, tok sutkā ir viņ 24 stuņdis i, ka atjimt munu mīgu i iesšonu nu laika, kas palīk puori nu bārnu mīga i iesšonys, palīk tik moz, ka eisti nav tolka pat atguoduot paroli. A parole taida, ka mynādams naatmineisi.
Augustā beidzās hostings.
Varbyut atsagrīzt pi saprge.wordpress, kam jau seņ napīmiņu parolis. Varbyut suokt nu gola. Varbyut nimoz navajag. Ni virtualūs muzeju, ni izstuožu. Tī ir viņ teksti nu cytys dzeivis.
Es jau seņ asu cyta. Kod esi pīredziejs, kai nu tovys mīsys pīdzymst bārns, korsts i sleideigs, kai nobys saite kai glums stričs storp kuojom, kod saiuta kai piec pierts voi gryutuokuo eksamena, kod poša puorgrīz tū saiti, daudzim tekstim pagaist vierteiba, partū ka tī ir viņ teksti.
Atsataisa nazkaidys durovys. Ka vari dzemdēt, vari vysu.
Na veļti tik daudz jaunūs mamu suoc dareit koč kū jaunu – šyut skusteņus, vērt knupeišu krelleitis, gatavēt ēst. Tai gribīs dzeivuot i suleigu dzeivi.
Da i saprūti, ka nazkas ir paguojs. Sauc, sauc gostūs draugus, cikom saprūti, ka paguotnis to nasasauksi.
Nav jau jūs vaira. Ir cyti cylvāki ar sovom dzelom, īšonom, suopem, prīcom, a teve tī nabeja, partū ka beji aizguojuse maleņā, sovā olā. Atsagrīz, a laiks vysu puormejs. Kai izkuopt nu laika mašynys – i poša cytaida, i vyss cytaiž.
Cylvāki atīt i aizīt. Tei ir seika šaļteņa, cikom sūpluok.
Ari tys syltais bierneņš ir viņ pagaidom. Nu zūda da ceļgolu. Izaugs, aizīs. Nobys saiti juogrīž vysu myužu.
Vysleidza – tei ir tik jauna, tik cyta pīredze.
Voi es kod nabejs dzeivē varieju īsadūmuot, ka byušu mama, ka byušu mama divejim. Īsadūmuot, tok na cerēt.
Voi es varieju īsadūmuot, ka nikas nanūtiks kai žurnalūs. Veirs iz tū šaļteņu byus prūm, bierneņš pīdzims. I vacmuote padūs škēris – grīz. Ar pībiļdi, ka parosti tai nadora.
Nobys saite beja cīši seiksta, bārns elpuoja i vērēs nazkur dziļumā. Sylts, korsts, dzeivs. Tymā šaļtī beja viņ dūma – juogrīž. Juopalaiž.
Laiks sēdēt zam sirds, laiks sēdēt kliepī, laiks aizīt pasaulī.
Ticīs, ka es naasu nikaida instamama, kas instagramā līlejās ar sovu perfektū dzeivi, voi blogmama, kas aproksta vysys tuos perfektuos aktivitatis ar bārnim. Ni maņ laika, ni gribiešonys.
Tuos šaļtenis aizīt i pagaist kai rosys pērleitis zuolis golūs, a tei jau i ir vysa dzeivuošona, na jau pīraksteišona.
Kai nu jauna13.04.2016
Gavieņs beja gars. Nasaceitu, ka nasagribēja. Šaļtim tai, ka až suokt nu nullis cytā lopā.
Bet tys niu padareits. Paļdis @cyxob, kurs nagaideitā tempā reanimēja dzeivū myrūni! Vysa muna pateiceiba, cīns i apbreins!
Ka ari šaļtim pagaist ticeiba cylvākim i latgalīšu mafejai, vajag itaidu gadīni, kab saprostu – restart. Ir pavasars, otkon jauns suokums, vyss jau tikai īt iz prīšku, turpynojās, īsasuoc i palaiž vaļā bremzis. Kai īlīt mašynā benzinu voi izlikt vosorys rīpys.
Izaruod, tys ir mudri, ka cylvāks zyna, kū dora. A es nu zynuošonys pa itū laiku asu aizguojuse tuoli.
Mož tai īsasuoc vacums – pagaisynoj tempu i vaira naspēj izsakuot tehnologejom. Babom gryuts saprast teleponu bez opoluos grīžamuos ciparneicys, muotem gryuts saprast datoru i vys jaunus i jaunus izaicynuojumus i breinumus.
Naseņ aizadūmuoju, skaitūt nazkaidu rokstu par banku lītuošonys parodumim. Vīni īt iz postu sajimt penseju, partū ka namuok lītuot bankomatu, ūtri īt iz banku kuortuot vysys dareišonys kluotīnē, trešī lītoj tam internetbanku i ar jū ari cytus e-pakolpuojumus. Bet mani satrīce, ka vacuma kategorejā, kas beja tī cyti, jaunuoki par mani, paaudze, kas myn iz pādu vysuos jūmuos: zynuotnē, sadzeivē, tusiešonā, dzemdiešonā i saimnīkuošonā, ir vēļ cyti parodumi – teleponbanka ci banka glaudamajā teleponā – banku aplikacejis. (I te es nūsakaunu, partū ka sovā teleponā namuoku sakuortuot tai, lai byutu vīta jaunom aplikacejom, vacūs izdziesšona naleidz, laikam nazkur kruojās koč kaidi bekapi. Bet kur?)
I te saprūti – voi nu vuicīs, voi siedi ar sovom ūsom i čyrkainajim motim kai 70.-80. godu jaunīši, pakalē garuokim motim i augšā ezeiti, džinsa kurtkom, uodys jakom i vēļ daudzom cytom paaudžu rūbežlītom. Partū ka agri voi vieli mes sastyngstam. Drēbēs, frizuruos, īrodumūs.
Maņ nav bais nu vacuma kai mīsys nūvacuošonys. Maņ ir bais nu vacuma kai pruota sastingšonys.
Izeja – klauseitīs šudiņdīnys muzyku, skaiteit šudiņdīnys tekstus, maineit parodumus, ceļuot telpā i laikā. Ar tū dūmojūt – ceļuot laikā iz prīšku. Ceļuot vyspuor ir labi smadzinem. Apgiut jaunus īrodumus.
Bet tū, kai caur FTP iz Ubuntu datora palaist dīnrokstu, es nasaprotu. Programmu izlyku. Datus nu servera atvylku da seve, nazkū izdziešu, kur beja problema. A iz servera dzēst i vītā atlikt bais. Partū ka bais pagaisynuot seve radeitū.
I te laikam ir tys. Kū vaira dzeivoj, tū vaira kramaslu, kuo žāl.
Deļtuo maņ pateik gaideit bierneņu. Tei ir taida suleiga i stypra dzeiveibys energeja, ka bez kaidys žielesteibys vari izsvīst vysu paguotni – pamest tikai puors meiluokuos apsveikuma kartenis, puors svareiguokūs dzeivis nūtykumu bukletus, biletus. Vysu līkū, steivū i tū, kas maisa dzeivuot, kam leidza īt nagativys atminis – uorā!
Da i nav juogloboj vyss. Atguoju plyka i vīna, aizīšu vīna. Atejūt drēbis apvylka cyts, aizejūt ari viļks cyts.
Maņ gruomotu plauktā stuov mamys izšyutais krekleņš i capureite, kū jei sagatavēja, gaidūt mani, i kū maņ apvylka dzemdeibu zālē. Sovim bārnim naviļkšu. Partū ka tys ir muns, a ni jūs suokums.
Par solmu skaudzeiti zam dybyna16.11.2015
Kab dzeive napasaruodeitu par sprostu, pīkrytu nalelai avanturai – atsagrīzt “Kolnasātys” ēterā ar sovu redzīni. Reizi mienesī par lītom, kas nav lykušys mīrā i asu aizadūmuojuse.
Novembrī – par seiku seikumeņu, kas var izaruodeit dzeiveibys cenā. Par drūšeibys vestem. I kaidu ideju, kab ļauds juos vaira nosuotu iz ceļa tymsajā laikā.
Kartenis olūts: Rēzeknis sātyslopa rezekne.lv
Rudiņs atguojs ar myužam napadoramim dorbim cylvāku pasaulī, mīru dobā i puordūmom par myužeibu i smierti. 2. novembrī ir Dvieseļdīna. Dīna, kod pīminēt saimis myrušūs i aizlyugt par jim – tyvim cylvākim, kas nazkod bejuši vysa dzeive, a byut daļa nu munys dzeivis nanūstuos nikod, cikom viņ dzeivuošu.
Nazkai īguoduoju babu i juos teicīni: “Zynuotu, kur kriss, zynuotu i solmu pasvīst apakšā.” Tū jei saceja ar ryugtumu, kod beja nūtics kas nabejs švaks, tok byutu bejs gona ar seiku paleidzeibu, kab vyss byutu kuorteibā, kab cylvāks voi kaids sātys kustūņs dzeivuotu.
Byutu gona ar solmu sauvi voi lobu vuordu, kab vyss byutu cytaiž. Tok piec kara i buoba gudra. Piec krīzis i vaļdeiba loba.
Vīnu vokoru atsasādu pi datora apsavērt, kas lobs pasaulī. Vierūs socialajūs teiklūs kartenis i klipeņus ar smīkleigim kačeišim, pagaisynuotim suneišim, bieglim, lidmašynom, karim, bādom i nalaimem. Pieški munu ocu prīškā pasaruodeja strāšnys nabašnīks ar atstorojūšū vesti. Padūmuoju, ka čučola. Nā, CSDD reikoj akceju “Esi gaismys vest-ness” i ir apvylkuši drūšeibys vesti Ontona Kūkuoja pīminekļam Rēzeknē.
Izavēre baileigai. Trokuok par Kazaču, kas izleida nu upis Streiča kinā “Cylvāka bārns”.
Nikuo nasaceišu par jūceigū i ak jau cīši rodūšai izdūmuotū akcejis nūsaukumu, kas spielejās ar vuordim “veste” i “viests” – vestis voi viests nesiejs. Maņ tys izaklausa cīši krīvyskai voi dreižuok nalatvyski sakrūpļuotai – kai sarakste čatā, taupejūt burtus i garumzeimis.
Bet! Te ir tei solmu skaudzeite, kū pasvīst apakšā. Seiks darbeņš, kas, laikā padareits, var izgluobt dzeiveibu. Vēļ vaira – mes kotrys varim izgluobt pats sevi i sovu saimi. A cylvāks tok vasals pasauļs. Īsadūmojit, cik daudz pasauļu varātu izgluobt laikā pasvīsti solmi, itei atstorojūšuo veste. CSDD soka, ka goda tymsajūs mienešūs oktobrī, novembrī i decembrī iz ceļu mierst tikpat daudz cylvāku kai puorejūs deveņūs mienešūs.
Kartenis olūts: CSDD feisbuka lopa.
Nazkod itai rudiņa tymsā brauču nu Daugovpiļs iz Rēzekni, a redzēt to ni besa navar, koč acī dur, vyss malns kai čorta ozutī. Puorgrīzuse acs, raudzeju saprast, kur ir asfalts. Pieški pi Višku munā ocu prīškā pasaruodeja lela i baileiga buoba. Puorsabeidu da smierts.
Izaruod, maņ pretim pa ūtru ceļa pusi guoja zyrgs. Ījiugts rotūs, a rotūs saiminīks. Vīneigī atstoruotuoji beja zyrga acs, i to tik nu prīškys.
Itū potencialū nabašnīku īraudzeju viņ pādejā šaļtī. Cik tī tryuka nu nalaimis.
Vestis tik dola i dola, godu godim kladzynoj par atstoruotuojim. A cylvāki tik volkojās tymsā kai palāki susātivi i mierst iz ceļu kai vuškys kautuvē.
Maņ ruodīs, ka itū guojieju drūšeibys akceju byutu juotaisa nu ūtra gola.
Zynūt, kai cylvākim pateik vysaidys spēlis, lotarejis i uzleimu kruošona bukletūs, juodora cytaiž. Navys juodola vestis tim, kas volkojās apleik bez jūs, partū ka nav jau tei veste tik duorga i tys jau vaira cylvāka īrodums i puorlīceiba, ka jis ir namiersteigs. Ak jau cytu vokoru jis otkon īs pa ceļu bez vestis. I navys juostruopej, kai tys myusu sabīdreibā īrosts kai vīgluokais rysynuojums.
Maņ ir ideja. Pozitivuo motivaceja ar lobū pīmāru, kai tū pedagogeja vuica. Kotram, kas iz ceļa teik īraudzeits ar vesti – vysleidza ar kuojom, ar lisapedu voi slēpem – teik īdūta duovona. Saceisim, policeja sadarbeibā ar kaidu lelūs veikalu teiklu īdūd kuponu pīcu eiro vierteibā, vaļstei labi, veikalam klients ar saleidzynūši mozu īguļdejumu. Voi vēļ lobuok nūdūkļu atlaidis – eistyn vaļsts daļa. Īraudzejom tevi iz ceļa ar vesti, taitod tu esi lobs piļsūņs, dzeivuosi ilgai i moksuosi nūdūkļus vēļ daudz godu iz prīšku. Paļdis tev! I še tev atlaide, kod īsnīgsi goda nūdūkļu deklaraceju. Dzeivoj i struodoj vasals!
Izsnigs snīgs, paliks gaišuoks. A da tuo sorgoj sevi! Nes gaismu na tik sirdī, a ari iz driebu!
Nūsaklausi īrokstu ite:
Vyss raidejums ite:
Vierbu svātdīnē30.03.2015
Sasajiemu nūsavērt lītaunīku kinu “Ekskursante” da gola. Gryuts. Vairuok reižu taiseju cīši.
Niu, kod maņ pošai ir meita, es naasu vīnaļdzeiga pret pasauļa suopem, bārnu cīsšonom, smierti. Tam nav nikaida sakara ar hormonim. Muote ir nazkas vaira, pīredze, sirds jusšona.
Trokuokais tymā vysā – nav jau nikaidu boltūs baļtīšu voi malnūs krīvu, atpesteišonys i laimis solys, kur nūbēgt. Nu izsyuteitūs ešalona meitušku Mariju izlīk ar tekstu – ej iz rītumim, kur saule rīt, iz Lītuvu. Ceļš ir baileigs, a jei īt. Šaļtim pa naža asmini, šaļtim zam.
Tok nav jau tuos Lītuvys, nu kuruos jī aizbrauce smiertī. Tī poši nūdevieji, izvedieji viņ ir tepat – sābri, rodi. Mes poši asam malni i bolti, stypri i pakaļpeni, partū ka mes poši asam totalitarys sabīdreibys radeituoji, nūdevieji i nalītys. Tūreiz i niule.
Tūreiz i niule. Palmu ci vierbu svātdīnē tī nazkod Beibelis laikūs, kara i sovetskuos okupacejis laikā, šudiņ.
Nūdūt voi pasorguot. Paleidzēt voi īsist. Nūsist voi palaist.
Kai napalikt par ašņa suni – vaicuojums. Izvēle – par maitu voi par cylvāku.
Vierbu svātdīnis vaicuojums vysu pyrma sev.
Piec nedelis Jis miers. Nūdevieji varim byut kotrs nu myusu.
Vot, ka Tev byutu izvēle. Tu nanūsalīgtu? Tu naklusātu? Tu upereitu sevi ūtra cylvāka vītā?
I, ka niu soki – nui, es varu byut svāts, tod kū dareisi, ka tys ūtrs, kuo deļ īsi smiertī, izaruod maita.
Bet pasauļs na bez lobu cylvāku. Vysleidza jī ir.
A cylvāka spāks na jau iz ituos zemis, a nazkur tī tuoli augšā. Tāvs myusu, kas esi dabasūs. Atlaid mums kai mes atlaižam sovim poruodnīkim. I naīved myusu kārdynuošonā.


text:
Latgale
Aiz Krista krūga, pūrā, natuoļ nu lelceļa seņuok nūgrimuse piļs. Tei pils bīži izacēle uz pūra viersa. Braucjam mes ar veci uz muna tāva bērem, reizē braucja ar cyti sābri, veramēs: aiz Krista krūga pūrā izacēluse piļs. Mes vysi apstuojam, pakuopjam uz rogovom un suokam minēt vysaidus piļu nūsaukumus, bet nivīns navarējam truopēt eistuo piļes nūsaukuma, un aizbraucjām. Pēc mums braucis vēl vīns žeids, tys taipat redzējis ļūti skaistū piļi, bet natruopējs nūsaukuma un piļs otkon nūgrimuse zemē. Kur pasaceļ nu zemes un ruoduos kaidas piļes, tur vajag atminēt piļes nūsaukumu, tad tei paliks viers zemes. Daudzi myusu apkuortēji cylvāki saucja vysaidu piļu vuordus, bet tok natruopēja un natruopēja pareizu piļes nūsaukumu atminēt. Tai i šūdiņ skaistuo piļs guļ pūra dybynā ar vysim sovim duorgumim. Cīši žāl, ka tik lela mantība navar palikt viers zemes.


text:
Kys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kys Kys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kysKys kys kys
Is this a joke? Stop wasting people's time. And i already did that a long time ago <3
Ex-KRP Admin Locin Dragonic


text:
Vakar vaļdeiba izskateja informativū ziņuojumu “Par Latgales kongresa simtgades pasākumu organizēšanu”. Latvejis vaļsts symtgadis svineibys nūtiks pīcu godu periodā nu 2017. da 2021. goda. Itymā kontekstā nūzeimeigu lūmu ījam ar Latgolu saisteitys nūtikšonys, kurūs centraluo ass ir Latgolys kongresa symtgadis pasuokumi ar golvonajom nūtikšonom Rēzeknē 2017. godā nu 1. da 7. maja i Daugovpilī 5. majā. Latgolys kongresa symtgadis pasuokumi ir paradzāti kai vīnys nu golvonajom symtgadis svineibu atkluošonys nūtikšonom, informej Kulturys ministreja.
Jau itūgod planavuotys vairuokys nūtikšonys ceļā iz Latgolys kongresa symtgadi. Īdybynuota Nikodema Rancāna bolva izcylūs pedagogu gūdynuošonai, Rēzeknis Tehnologeju akademeja sadarbeibā ar Latgalīšu kulturys bīdreibu suokuse pietnīceibys dorbu virtualuos spēlis izveidei bārnim i jaunīšim, goda beiguos Fraņča Kempa 140 godu pīmiņai tiks veļteita 9. Storptautyskuo latgalistikys konfereņce.
Latgolys kongresa symtgadis centralūs pasuokumu programys, kas nūtiks 2017. goda majā, golvonais viestejums ir Latgola vīnoj. Daudzveideigu pasuokumu ītvorūs tiks akcentāta Latgolys nūzeimeiba Latvejis vaļsts izveiduošonā i izcaltys Latgolys vierteibys.
Ar eipašu i boguotu kulturys programu tiks atzeimuota Latgolys kongresa symtgade. Svineibu ītvorūs nūtiks plenarsēde, kurymā tiks izvārtātys Latgolys atteisteibys teņdeņcis i snāgti ziņuojumi par vysaidu nūzaru sasnāgumim, i konfereņce, kuruos laikā tikts prezentāti jaunīgivumi pietnīceibys procesā i nūtiks zynuotniskuo diskuseja “1917. goda Rēzeknis kongresa viesturiskuo i juridiskuo nūzeime i lūma Latvejis vaļstiskumā i Satversmē”.
Kongresa symtgadis svineibu atkluošonys dīnā nūtiks dīvkolpuojums Rēzeknis Jezus Sirds katedralē ar kūpeigu svātku guojīni i Latgolys kongresa pīminis vītys atkluošonu. Reizē nūtiks ari 4. pasauļa latgalīšu saīts.
Nūzeimeigajai nūtikšonai par gūdu teik radeiti ari vairuoki jaundorbi. Tai, par pīmāru, VSIA “Latvijas Koncerti” veidoj koncertcyklu, kas nūtiks Latvejis nūvodu koncertzalūs vysaidūs godalaikūs 2017. i 2018. godā. Latgolys kocertizvadumu “Latgales zelts” veidoj Latgolys izceļsmis rodūšuo komanda i rodūši konsultativuo padūme. Kompozicejis pamatā ir Latgolys unikaluos kulturtelpys izceļšona, sapludynojūt vīnuotā muokslinīcyskā vasalumā katuoliskuos tradicejis i tradicionalū folkloru.
Latgolys kongresa symtgadis programā īkļauti vairuoki patriotismu styprynojūši pasuokumi, par pīmāru, spēle “Atceries Lāčplēšus. Jaunie Latgales sargi”, Storptautyskais militarūs orkestru festivals i Patriotiskūs dzīšmu festivals.
Sovukuort Daugovpilī paradzāta Mozuokumtauteibu dīna. Tuos laikā tiks akcentāts vysaidu tauteibu Latvejis dzeivuotuoju davums vysaiduos jūmuos, nu eipaši izceļūt rodūšūs sasnāgumus muokslā, muzykā, kino, dejā i cytur.


text:
Pyrmū reizi par amatnīku darbeibu Kēdaiņūs viesturis olūtūs roksta 16. g. s. suokumā da 1590. g., kod tyka daškiertys Magdeburgys tīseibys, Kēdaini beja na viņ svareigs administracejis, religejis i kulturys centrs, bet ari tierdznīceibys i omotnīceibys centrs ar piļsātys dzeivei rakstureigom īzeimem.
1585. g. piļsātys eipašnīks Juoņs Kiška apstyprynuoja piļsātys sauču nūsacejumus, kas atsatīce iz sauču giļdi Kauņā. Kēdaiņu muižnīks raudzeja pīsaisteit tierguotuojus i amatnīkus nu cytu vītu. Taidā veidā jis gribēja padareit piļsātys dzeivi aktivuoku. 1627. g. piļsātys eipašnīki Kristofs i Anna Radzivili nūdrūsynuoja ceļuošonys breiveibu jaunatguojušajim tierguotuojim i amatnīkim. Itymā periodā tyka planavuots ceļt jaunys prīškpiļsātys ar tierga laukumim. Itymā laikā piļsātā beja 6 tierga laukumi. Sūpluok vīnam nu jūs – Lelajam tierga laukumam – 17. g. s. vydā tyka uzcalts tierguotuoju Jākuba i Džona Arnetu sāta. Myusu dīnuos sāta ir vīna nu muzeja strukturvīneibu, kai ari Amatnīceibys centrs piļsātys viesturis i kulturys pietnīceibai i populariziešonai.
Virtualajā galerejā var apsavērt vysaidus amatnīceibys veidus, kas beja zynomi Kēdaiņu giļdēs i uorpus jūs rūbežu. Nazcik amatnīceibys veidu pagaisuši, a jūs vītā pasaruodeja jauni, partū galererejis hronologiskī rūbeži apjam 14. g. s., zvejnīku īceļuošonys periodu da 20. g. s. beigu, paruodūt tuo laika amatnīku dorbus, taidā veidā atjaunojūt zynuošonai senejūs omotus. Vysi eksponati ir nu Kēdaiņu Regionaluo muzeja i juo filiaļu kolekcejis. Leluokuo daļa nu lītu, kas teik saglobuotys muzejā ir īgiutys nu vītu, kas atsaradušys i vēļ jūprūjom atsarūn Kēdaiņu rajona teritorejā. Tok dažu reizi itaidu prīškmatu izceļsmis geografeja ir cīši lela, voi ari jū ir gryuši nūsaceit, partū bīži ir īspiejams nūsaceit autorus tim prīškmatim, kas taiseiti pat pyrma 19. g. s. beigu.
Virtualuos muzeja galerejis apmaklātuoji sajims seiku informaceju par divom kolekcejom, kas teik uzglobuotys Kēdaiņu Regioalajā muzejā. Arheologiskūs senlītu kolekcejis amatnīku dorbus, kuru hronologiskī rūbeži ir 14.–19. g. s. Pamatā tī ir keramikys fragmenti voi juos rekonstrukcejis, kaļvu i virpuotuoju dorbi i nu kaula taiseiti prīškmati. Itī prīškmati tyka atrosti Kēdaiņu vacpiļsātys arheologiskajā kulturys kuortā, senejuos kopu vītuos i kolna fortūs. Nazcik senejūs lītu ir atroduši vītejī īdzeivuotuoji i atdavuši juos muzejam. Senejūs lītu sovpateiba virtualuo muzeja galerejā, jūs atlase i piecteceiba ir saisteita ar jūs vysaideibu i amatnīceibys atteisteibu nu 14. da 19. g. s., kod industrialuo revoluceja puortrauce giļdis eksisteņci.
14. g. s. pūdnīku dorbus puorstuov smolki dekorāti keramikys izstruoduojumi, kū taisejuši cīma īdzeivuotuoji. 15. g. s. keramikys prīškmatu formu i ornamentu daudzveideiba līcinoj par ituo amatnīceibys veida kluotbyušonu Kēdaiņūs. Pūdnīka omots strauji atsateiteja 17. g. s. – ituo rezultatā tyka radeiti glazāti muola trauki, škeivi i flīzis. Tureigī piļsātys īdzeivuotuoji varēja nūpierkt vysaidu formu i rokstu flīzis. Kod mūdē beja peipiešona, pūdnīki suoce taisēt smolkys peipis, kurys var apsavērt ari virtualajā galerejā.
Virpuotuoju dorbus ruoda ekspoziceja, kurā ir taidi prīškmati ki pūgys, kas taiseitys nu kaula, medicinys instrumenti i naapstruoduota kaula prīškmati. 14. g. s. Kēdaiņu tekstila muokslu atkluoj smiļktsakmiņa vierpšonys vuorpstys, kurys taisejuši vītejī amatnīki, i sorkoneiguo sluonekļa vuorpstys, kurys īvaduši tierguotuoji.
Zaltkaļu dorbus raksturoj vysaidi miseņa gradzyni i sprādzis. Kaļvu kolti prīškmati, pīvadumam, naži, ciervi, atslāgi, lada ciertis, kas 14. g. s. tyka izmontuoti sātā. Zūbyni, bruņukrakli i koltys zyrglītys stuosta par ceiņom pret Teitūņu ordenu. Piečuok kaļvu omotu atkluoj saulis formys krysti, apkoltys lītys, atslāgi i cyti izstruoduojumi. Ekspozicejā ir metala līšonys i metalapstruodis paraugi: sarkofagi, īrūči, zvoni, kas taiseiti nu 16. da 19. g. s. beigu.
Kūka prīškmatu kolekceja ir sadaleita pa laikmatim nu 15. da 21. g. s. Prīškmati, kas taiseiti itymā periodā, atspūguļoj aktualitatis sabīdreibys religiskajā, goreigajā i socialajā dzeivē. Paruodeitī eksponati atkluoj daļu nu vierteiguos monumentalūs krystu kolekcejis, kuru 19.–20. g. s. veiduoja muokslinīks V. Svirskis i kura niule globojās muzejā, kai ari seikplastykys muokslys paraugus – nelelys svātūs skulpturys. 20. g. s. ūtruos pusis kūkgrīzumu stilistika teik ruodeita padūmu propagandys ideologiskajūs paraugūs. 20.–21. g. s. plastiskuos muokslys darynuojumi nu kūka pamatā ir apsaverami cytuos muzeja kolekcejuos, pīvadumam, V. Uleviča skulpturu ekspozicejā. Kēdaiņu regiona muokslinīku prasmis nabyutu piļneibā atkluotys bez cytu kūka izstruoduojumu demonstriešonys. Galerejā var redzēt kasdīnā lītuotūs prīškmatus, kurus ir taisejuši vysaidu amatnīceibys nūzaru amatnīki, pīvadumam, bondari, sauči, nomdari i gaļdnīki. Pi kasdīnā lītuojamūs prīškmatu var daskaitēt ari kausus, spaņus, kūka klikatys, sātys vajadzeibys lītys, pīvadumam, škeivus, skreinis, vierpamuo rateņa kūdaļu, kas reizē piļdeja ari dekorativu funkceju.
Nateik aizmiersti ari cyti amatnīceibys veidi, bez kuru kasdīna nav īdūmojama. Kēdaiņu piļsāta i tuos apleicīne beja slovona ar sovim pyniejim, kuri taiseja lelys i mozys kerzis. Ekspozicejā var apsavērt saregžeitā tehnikā taiseitus vysaidus cysu izstruoduojumus, pīvadumam, kasteitis, skreinis, sātivis, veizis, kai ari Zīmyssvātku egleitē īkaramus lukturus i c. Virtualuo muzeja galereja īpazeistynoj ari ar sadlinīku izstruoduojumim, kuri tyka puordūti vysūs tiergūs. Tuos ir, pīvadumam, zyrglītys, poršinis voi zvuorguli, kurus myusu dīnuos var redzēt viņ ekskluzivuos ekspozicejuos.
Trešuo i leluokuo eksponatu grupa ir tekstila muokslys prīškmati. Jūs daudzveideiba radzama austūs, tamburātūs, izšyusteitūs i adeitūs paraugūs. Bīži viņ vīnā paraugā ir radzamys nazcik tekstila izstruoduojuma tehnikys: ausšona, šyušona i šyusteišona. Kab itaidu izstruoduojumu varātu sajimt lītuotuojs, juo sagataveišonā beja juoizmontoj reikus, kū taisejuši vysaidi amatnīki. Gaļdnīki, vierpuotuoji, vierpšonys rateņa, stuovu meistari, kaļvi i metala apstruoduotuoji taiseja vysaidus instrumentus, kū otkon lītuoja cyti amatnīki sovā dorbā. Daži nu jūs, kas daudzus godus ir kolpuojuši vysaidu sadzeivis prīškmatu voi puortykys produktu ražuošonā, ir apsaverami virtualajā galerejā.


text:
Kai jau kotru godu, ari itūgod juļa pādejā nedeļgolā tiks svieteiti nūvoda svātki “Annas Dagdā”, informej Dagdys nūvoda pošvaļdeibys puorstuove Guna Malinovska.
BREINEIGUO JAUNEIBA
27. julī, catūrtdīnē, svātkus atkluos nūvoda jaunīši. Jī sasaceņss vysaiduokuos aktivitatēs, spēlēs, stafetēs i pīsadaleis veseleibu veicynojūšūs pasuokumūs. Jaunīšu sporta dīnā aicynuoti pīsadaleit jaunīši vacumā nu 13 da 18 godu komanduos pa 8 dalinīki.
VASALĀ MĪSĀ – VASALS GORS
28. julī jau 12 stuņdēs Dagdys azara pludmalē teik aicynuoti pludmalis volejbola spālātuoji. Īsastuojūt tymsai, basketbola cīneituoji varēs pīsadaleit voi atbaļsteit spālātuojus nakts strītbola turnirā JIC “Parka rozes”. Sovukuort Dagdys Tautys nomā nūtiks muokslys kinys “Sapnis” pyrmizruode Tuos režisors ir dagdīts Arturs Tomaševskis, kas itūšaļt dzeivoj Londonā, nu juo dūmys napuortraukti atsagrīž Dagdā, dzymtajuos vītuos.
MUNA VOLŪDA MUNĀ SĀTĀ
Jau nu agra sastdīnis reita piļsātys skverā nūtiks vysvysaidys aktivitatis i izklaidis. Tierdzeņā varēs īsaguoduot i vītejūs amatnīku i sātys ražuotuoju ražuojumus, i gostu darynuojumus. Jau nu 10 stuņžu sevkurs varēs īsasaisteit vysaidu prasmu školā i, īspiejams, izzynuot daudz kuo jauna. Eistam latgalīšam pateik labi paēst i bez dzīsmis – nikur. Ka apvīnoj obejis ituos latgalīša īzeimis, tod rūnās kulinarejis šovs ar folklorys elementim. Kas taišni tī nūtiks, kab palīk nūslāpums! Iz reizis piec šova laukumā pi dūmis nūtiks rūbežsardzis kinologu paraugdemonstriejumi.
Pušdiņlaikā Dagdys muižā nūtiks zyrgu rikšuotuoju saceņseibys – vīns nu vysvaira apmaklātuokajim pasuokumim, kas palics par nūvoda svātku naatjemamu sastuovdaļu.
20.00 Dagdys breivdobys estradē nūtiks konkursa “Dagdas novada ziedu dzīpari Latvijas villainē” laureatu apbolvuošona, kas meisīs ar jautrom i latgaliskom dejom. Jau 21.00 eistynu Latgolys garšu varēs izjust dzīšmu vokorā “Sajust Latgolu caur dzīsmi”. Iz skotivis kuops grupys “Dabasu Durovys” i “Piparmētra”, latgalīšu rokmuziki “Sovvaļnīks” i poetiskuo roka apvīneiba “Kapļi”. Turpynuojumā zaļumbalu spielēs Jurs Ostrovskis i “Dvinskas muzikanti”.
KŪPĀ ASOM SPĀKS
Svātdīne Latgolā suocās ar dīvkolpuojumu. 11 stuņdēs vysi byus gaideiti Beresnis Rūmys katuoļu bazneicā iz Sv. Annys dīnys atlaidom.
13.00 sovu spāku Dagdys breivdobys estradē demonstrēs Latvejis spākaveiri. Ari vītejī dzeivuotuoji ir aicynuoti paruodeit sovu spāku i puorspēt paguojušuo goda ruodeituojus saceņseibuos “Latvijas spēcīgākā pilsēta”. Tīpat piecpušdīnē nūtiks putu bals pošim mozuokajim svātku apmaklātuojim.
Vysūs pasuokumūs īīšona ir bez moksys.


text:
Maņ vairs nasuop pavasars, kai tys beja pīcus godus piec kuortys. Jau staigoju bosom pādom, pa saplāstim rozā briļļu stiklim. I lauskys nagrīž maņ pādys. Bosu sirdi māroju ceļu pi Tevis. Tik patīsa prīca manī vēļ nikod nav bejuse par kaidu, kuru paziestu. Tīsa gon, es navaru sev atbiļdēt, voi maņ nasuopēs, kod byus juopaīt molā. Bet es par tū nadūmoju. Puoruok lela cena iz spēlis, puoruok dreiž mes dzeivojam. Puoruok īneistu es itū pasauļu i mīļoju vīnlaiceigi par daudz. Es sevi naattaisnoju, es tikai atbiļdis mekleju, es tikai ļaunūs. I klusai rit osora puor munu vaigu. Nūkreit iz vēļ sasolušuos zemis. Nu molys verūtīs tai sovaidai palīk, naziņa puorjam ik breidi – kas byus tuoļuok? Tik īslāgtom smadzenem juobyut, na kai pasauļs sludynoj. Jis jau uzvarāts. Jis tikai spyrynojās. Kai muša ziernekļa teiklā. Pavasars nasuop vairs.
Iz placa maņ siež Pruots i mierej temperaturu Napruotam. Es tikai dzieržu – treisdesmit seši, komats, četrdesmit vīns, treisdesmit seši, komats, četrdesmit divi, treisdesmit seši, komats, četrdesmit treis, treisdesmit…
„Aizatais!” es beidzūt uzsaucu Pruotam. Bet vēļ jau ašņaspīdīns juomierej. Infuzejā īsprausts USB. Juopuorinstalej dūmys, juoizdzieš puors faili, juopuorkopej šys tys. Pavasara teiriešona. Bet pavasars nasuop vairs.
Iz pagrīzīņa mani sagaida. Pareizuok sokūt, es apsastuoju iz pagrīzīņa i sagaidu Tevi. Tu ej pret sauli, Tev rūkuos pavasara zīdi. Es izslādzu iz mirkli smadzenis, lai drusku sajuktu pruotā. Vairuok es beistūs atsacerēt. Treisdesmit seši, komats, deveni, symtu treisdesmit iz deveņdesmit dzeivsudobra stabeņa. Dzeivs. Tik reals. Pavasars nasuop vairs.
Var nūticēt, bet var ari nanūticēt. Bet var ari vīnkuorši zynuot. Kai tys ir munā gadejumā. Nui, iz spēlis lykts ir daudz, gondreiž vyss. Bosuos pādys zyna ceļu. Naziņa, kurā apsamaļdeit. Kurā pazaudēt paroli i nikod vairs naatacerēt. Kurā pīsaslēgt portalam i izalikt par kaidu cytu. Kurā vairs namoksuot riekinus i vairs napraseit poruodus atpakaļ. Vīnkuorši zynuot i byut.


text:
Suokuos, cikom puiši kuore šuypēlis ūzula zorā, Upeitis jaunīšu folklorys kūpys mārgys pīskandynova apleicīni ar dažaidom Leldīnis dzīsmem. Kod šyupēlis beja izkuortys tymuos, kab vosorā naāstu ūdi, izašyupova gon leli, gon mozi.
Piec šyupuošonuos suocās sisšonuos ar ūlom i ūlu rypynuošona. Itymā godā vysu stypruokuo ūla beja Santai Matisānei. Piec tom sekova dažaidys veikleibys sacenseibys i atrakcejis, kai ari Leldīnis rūtalis. Naiztyka ari bez tradicionaluo Upeitis Leldīnis hokeja turnira.
Koč uorā beja dīzgon drāgns laiks iz pasuocīni kai jau īrosts īsaroda daudzi Leldīnis svieteituoju i cīši lels paļdis atguojušim!
Upeitis TN vadeituojs Andris Slišāns


text:
Nigereja
Nigereja, oficialai Nigerejis Federaluo Republika, irā federala konstitucionaluo republika. Nigerejis sadorā īīt 36 pavaļstis i federaluo golvysmīsta teritoreja Abudža. Vokoru Afrikys vaļsteiba tur rūbežu ar Benina Republiku vokorūs, Čadu i Kamerūnu reitūs i Nigeru pūstumūs. Dīnavydūs vaļsteibys molys skaloj Atlaņtejis okeana Gvinejis leics. Treis pošu leluos tautu grupys Nigerejā irā hausu, igbo i jorubu. Religiski tautys padaleitys iz pusem - vīna dale irā musulmonu, a ūtra kristīšu, tik nalela dale tradicionalū religeju pīkritieju.
Nigerejis vaļsteibys pasauka jimta nu Nigeris upis, kas tak car vaļsteibu. Nigereja irā poša leluo vaļsteiba Afrikā pa dzeivuotuoju skaitam i septeituo poša leluo pasaulī, kurymā vysu vaira dzeivuotuoju irā malnī.