text:
Apleicsardzeiba
Apleicsardzeiba (anglīšu: environmental protection; environmentalism, krīvu: зaщиTa okpyжaющeй cpeды, эkoлorия; latvīšu: vides aizsardzība) — ciļviecis dobyskuos apleicis sorguošona, ryupaste ap dobys resursu izglobuošonu, atjaunynuošonu i palobuošonu.
Apleicsardzeiba sasadora nu:
- konkretu leidziekļu i projektu apleicei sorguot (pīv., teirejūt iudiņus, atjaunynojūt dzeivinīku populacejis, puordorūt palīkus i leidz.);
- atsateikūšu tīseibu aktu (pīv., lykumi, kuri aprūbežoj zemis i cytu dobys resursus izlītuošonu, napaļaun pīmūrdīņa i leidz.);
- politisku i ļaudysku kusteibu, kurys vadynoj pījimt apleici sorgojūšus tīseibu aktus i īdzeivynuot apleici sorgojūšus projektus (pīv., "zaļūs" kusteiba, "zaļuos" partejis i leidz).


c: text/html

text:
Pylnmieness ir ideals laiks ļaužu kaitynuošonai. Breinojūs, ka tik vīn beja kai kartona satversmis dadzynuošona Leivuonūs, upē īliecs mocikletists i studentu guojīņs Reigā.
Kū vaira kaida problema teik nūbuozta zam deča, tū jei aug leluoka i izlein uorā agri voi vieli.
Tys maņ atguodynoj stuostu par plemi nazkaidā muižā. Nūsyta cylvāku i nu juo ašņa palyka pleme iz sīnys. Globuodami sovu grāka dorbu, tū vītu puorkruosuoja. Piec laika pleme otkon radzama. Otkon puorkruosuoja. Otkon pleme radzama. Cikom jau lykuos mīrā i aizstyume prīškā škapi, kab koč tys našmukums nasaruodeitu ļaudim acīs.
Tai šaļtim ruodīs, ka Reiga byutu gotova vysai Latvejai škapi aizstumt prīškā, kab tik nivīns naradzātu našmukuma – na tai runoj, na tai dzīd, na tai apsavylkuši. Nazkod vuocyska, piečuok krīviska i angliska, Reiga ir kuorklu vuocīšu i kuorklu krīvu pylna.
Reiga izbūž sovys izmaļavuotuos acs kai vīnači spylvyni nasenejā akcejā “Easy to go, hard to live” i ļūbej kotru uorzemu sviļpīni nu vysys sovys porolona sirds tik korstai, ka šaļtim až bais palīk.
Reizi pa reizei Reiga sareikoj Dzīšmu svātkus. Tod pa īlom staigoj prosti ļauds i runoj pa sovam. Vēļ Reigā ir lidūsta, nu kurys var tikt iz cytom zemem, ka Latvejā sasamat sirds pylna i vaira navar nūsēdēt aiz škapa.
Reigā ir breineigi kopi, tī dzeivoj Muote Latveja ar vaiņuku golvā, laikam napracāta. Latvīšim jau vyspuor pateik kopi i kopusvātki. Deļkuo ta lai Muote Latveja nadzeivuotu kopūs?
Latvīšim pateik tys, kas mierst. Jī ļūbej līvus, partū ka tī mierst zemē. Jim pateik rati kukaini i zvieri, dzīdūšys kūku vardivis, zyluos gūvs i applyustūšu jiurmolys pļovu sumbri, partū ka jī mierst uorā i ir īraksteiti Sorkonajā gruomotā.
Latvīšim patyktu pat čyguoni i krīvi, kab jūs nabejs tik daudz. Latgalīšu ari par daudz, kab jūs ļūbeitu. Nu jūs kuorteigs teirasiņu latvīts bāg kai nu krysta jau nu pošys Latvejis vaļsts dybynuošonys. Sprosti kai zyrga dečs, uovejās nazkū pa sovam i kas jūs bess zyna, kas aiz uodys.
Lobuok asimilēt, tod vaira byus pareizūs latvīšu. Partū ka Latveja ir tik vīna sorta latvīšu zeme. Vīna tauta i volūda vysim.
Zyluos gūvs to breineigys, a Latvejis bryunuos lobuokys, tok pošys lobuokuos ir malnraibuos gūvs – kai Eiropā vysleidza.
Separatisms? Gols golā latgalīši poši izdūmuoja pīsavīnuot puorejim latvīšim vēļ 1917. goda pavasarī, kod Latvejis juridiski nimoz nabeja.
Pyrmūs saeimu sēdēs Latgolys deputati runuoja latgaliski. Saeimys vieleišonu bileteni Latgolā beja latgaliski.
Par separatistim sauce i tod, kod vuiceibys Latgolys školuos nūtyka latgaliski i līceibys škoļnīkim izdeve latgaliski, par separatistim sauc i niule, kod latgaliski navuica nivīnā Latvejis školā i nivīnam bārnam školā nav juoīsavuica, ka latvīšim viesturiski ir div kulturys, div rokstu tradicejis.
Tai i saīt – vysi latvīši, latgalīši vuicuos par Ausekli, kas myra jauns, šmuks i talanteigs. Tok nivīns latvīts nasavuica par Pīteri Miglinīku, kas taipat myra jauns, šmuks i talanteigs cītumā, partū ka atsaļuove sovā laikā papraseit vaira, nakai zemnīkam pīsader.
Pat poši latgalīšu bārni nazyna, ka jim ari ir sova latgalīšu folklora, literatura, muoksla, viesture, ka jim taipat ir vysaidys bagateibys, gruomotys, nūtykumi, ar kū var lepuotīs. Kai lai bārni Latvejā tuo zynuotu, ka školā navuica i tei ir naceistuo pleme, kas juonūgloboj aiz škapa?
Tai i saīt – Latgola vysa kai tymsais kokts aiz škapa. Nūkluseituo i pagaisynuotuo zeme.
Iz tīni var aizbraukt ekskursejā, pasaprīcuot par juos dzīsmem. Taipat kai var aizīt iz zooparku i pasaprīcuot par vysaidim zvierim. Gols golā, turistim par prīcu var jau tū škapi pa reizei atviļkt nu sīnys i pasabreinuot par čudnū plemi. Par babu ar skustu, zirdzeņu pi bazneicys.
Latvīši vuicuos par vysu, a par latgalīšu kulturu, viesturi nasavuica pat latgalīši – tik iz rūkys pierstu saskaitomu školuotuoju audziekni. Tai i saīt, ka Latvejis kartē nazkaids pūstais caurums, kur nav nikaidu zynomu rakstinīku, muokslinīku. Kai ta lai par pūstumu byutu lapnys? Juogloboj tei pleme!
Voi par latgalīšu volūdu, literaturu, kulturu var stuosteit Latvejis školā? Var.
Tik programā tuo nav, ir paradzāta taida i itaida školuotuoja slūdze, taida i itaida škoļnīka slūdze, nūsaceits stuņžu skaits dzymtuos volūdys apgivei, a vuiceibu gruomotuos nav informacejis par latgalīšu volūdu, kulturu, viesturi.
Tai i saīt – ni školā, ni stuņdēs latgaliskuo nav. Nav tok laika. Da i nafig. Iztikt var i bez tuo.
Iztikt gon var ari bez latvīšu volūdys, latvīšu literaturys, Latvejis televizejis i radejis, avīžu – kai jau niu krīzis laikūs suocam pi tuo pīrast. A latgalīšim tei krīze īt jau nu 2. Pasauļa kara laiku i vys nasabeidz.
Kurs trokais kū padora, tū puorejī i daboj. Trokais daboj naudys i sataisa sātyslopu voi sēd naktim i sataisa blogu, lyudzu – latgalīšu literatura i kultura. Trokais sataisa latgalistikys konferenci, ortografejis normys, gramatiku, vuordineicu – lyudzu, latgalīšu zynuotne. Trokajam nav mīra i školā piec stuņžu taisa latgalīšu volūdys puļceņu voi stuņdē cyta storpā pastuosta, kū zyna par latgalīšu viesturi – lyudzu, latgalīšu izgleiteiba.
Tik parkū latgalīšu kultura Latvejā nastabili turīs iz trokūs placu i tei nav norma, kam pīsanuok regulars atbolsts? Parkū kotru reizi, rokstūt pīsacejumu latgaliskūs pasuokumu atbolstam, juodūmoj par statusu – mozuokumtauteiba nav, svešvolūda nav, a tod kaida besa piec lai jū atbaļsteitu? Parkū Latvejā vajag latgalīšu zooparku? Parkū latgaliski runojūšs latgalīts ir eksotika?
Latgalīšu jaunīši, sasalasejuši kūpā Reigā, poši sataisejuši sev pasuokumu. Spielej pi Raiņa pīminekļa atjauteibys spēli. Juomiņ pazeistamys personys. Vīns pīduovoj – Marija Andžāne, Mikiļs Bukšs. Ūtrys – da beidz, kas tī taidi! Nazynu taidu! Tai jī miņ zynomūs – Raini, Obamu i Zatleru. Taida vot i popkultura, taida i kultura.
Trasunu to gon zynuoja – tys ir tys bļaka vecs iz bazneicys sīnys pi Saeimys, tī mes guojom jam pūgys skaiteit iz sutanys. Kontrolpunktā atprasēja i deve punktus.
Latgalīši par sovim dzīduotuojim i sovom dzīsmem bolsoj šovūs. Koč i latgalīši moksoj nūdūkļus sabīdriskajai televizejai i radejai, vīneigais veids, kai medejūs izdzierst sovu volūdu, ir samoksuot par tū ar telepona riekinu. Varbyut ar telepona riekinu var samoksuot i par latgalīšu bārnuduorzu, latgalīšu volūdys stuņdem školā?
Rēzeknis augstškola sataisejuse pietejumu par volūdu lītuojumu Austrumlatvejā. Ka saskaita kūpā latvyski i latgaliski runojūšūs, jūs saīt cīši daudz. Vaira nakai Latgolā ir latvīšu tauteibys cylvāku.
Tok varbyut navajag latgalīšus atjimt nu latvīšu, a jūs vajag saskaiteit kūpā?
Ka nazkū nūlīdz, jis agri voi vieli izlein uorā kai eilyns. Paslapyņ nūglobuots i nūlīgts eilyns ir beistamuoks par sauvē turātu nazi. Voi calmā īcierstu molkys školdomū ciervi.
Nikod nazyni, kod tei pleme aiz škapa suoks pelēt.
Navajadzeigs saspeiliejums sabīdreibā i nūlīgums tikai vairoj bailis i naticeibu. Itai sabīdreibai toleraņci vēļ vuicētīs i vuicētīs. Parkū nasuokt školā, televizejā, radejā?
Vīneigais īmeslis, deļkuo es rakstieju itū rokstu, deļkuo struodoju latgalīšu NVO, deļkuo rokstu latgaliski – es asu latgalīte. :) Maņ cīši pateik byut normalai i nadabuot par muti partū, ka es asu es. Partū ka ari latgaliski es asu loba, gudra i sovā vītā.
Ļaunūt atsateisteit Latgolys latgaliskajai kulturai, atbolstūt latgaliskū Latveju, mes nūturēsim i saglobuosim latvysku Latgolu.
Ruodīs tik sprostai. A kai pret kolnu.
Bīdreiba “Latgolys Studentu centrs” (LgSC) oficiali registreita 2005. goda 2. novembrī, nu 2008. goda juļa jei atzeita par sabīdriskuo lobuma organizaceju, tok kai dūmubīdru kūpa dzymuse jau 20. g. s. 90. godu suokuos i leidzeigi atsuokuse darbeibu 90. godu beiguos Reigā, Rēzeknē, Daugovpilī i Jelgovā.
LgSC devize – “Latgolu saulē ceļt”.
Latgola i latgaliskums apvīnoj vairuokus desmitus studejūšu i studejis beigušu jaunīšu, kam ir svareigi LgSC statutūs nūsaceitī mierki i aizdavumi – popularizēt i veicynuot Latgolys nūvoda kulturvidis, ekonomiskuos i socialuos vidis atteisteibu, koordinēt ar tū saisteitūs projektu izstruodi i realiziešonu. Bīdreibys dzimšona i pastuoveišona pīruoda, ka latgalīšu jaunīšim ir aktuala darbeiba kūpeigā organizacejā, vīnuotu mierķu izvierzeišona i sasnīgšona.
LgSC 2008.-2010. goda darbeibys programu atbolsta Islande, Lihtenšteina i Norvegeja EEZ finanšu instrumenta i Norvegejis finanšu instrumenta ītvorūs i Latvejis vaļsts ar Sabīdreibys integracejis fonda storpnīceibu.
Bīdreibys lobī dorbi: školuotuoju vosorys kursi “Vosoruošona” i jaunīšu seminars “Atzolys”, jaunuos latgalīšu muzykys festivals “Muzykys Skrytuļs” i koncertu cikli “Taiseits Latgolā”, “LaLaDra – latgalīts latgalīšam draugs”, myusudīnu latgalīšu ortografejis nūsacejumu izdūšona i informativī seminari Rēzeknē i Reigā, latgalīšu volūdys kursi Reigā i daleiba ekspedicejuos pi Sibira latgalīšu, latgalīšu dzejis antologejis “Susātivs” izdūšona i latgalīšu dzejnīku daleiba Dzejis dīnu diskā “Inflatio Poesis”, studentu orienteišonuos saceņseibys Reigā i čyguonūs īšona i leiguošona Latgolā, kai ari daudzi cyti bīdreibys vadeiti i sadarbeibā ar cytom NVO, vaļsts i pošvaļdeibu institucejom sataiseiti projekti.
Ka gribi izzynuot vaira, verīs LgSC sātyslopu www.lgsc.lv!

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Leidumnīku pogosts
Leidumnīku pogosts irā Cyblys nūvoda teritoriskais padalīņs Latgolā. Pogostā dora biblioteka, felčeru punkts i katuoļu parapeja.
Puslopu ruodeklis
Viesture[pataiseit]
Viesturiskai Leidumnīku pogosta teritoreja bejuse Ludzys apleiciņa Cyblys pogostā. 1945 godā Cyblys pogostā īstateita Leidumnīku solys padūme. 1956 godā Leidumnīku solai daškiersta Jaseņcu sola. 1971 godā Leidumnīku solys Puškina kolkoza teritoreju daškiera Kryvandys solai, a 1973 godā vysu Kryvandys solu daškiera Leidumnīkim.[2] 1990 godā solu reorganizej kai pogostu.[3] 2000 godā kūpā ar Cyblys pogostu īstateja Cyblys nūvodu.
Rūbeži[pataiseit]
Leidumnīku pogosts tur rūbežu ar:
- Cyblys nūvoda Cyblys pogostu i Blontu pogostu;
- Ludzys nūvoda Brigu pogostu;
- Krīvejis Federacejis Opskovys apgabaļa Krasnogorodskys rajonu.
Doba[pataiseit]
Pogosta zemis irā Mudovys zamainis Sīnuojis leidzonainē. Pogosta pošu augstuo kaupre 135,2 m vjl pi Josku solys. Vydyskais pogosta augstums byun apmārai 100 m vjl. Pogosta teritorejā cīši daudzi pūru, peisu i mežu.
Iudini[pataiseit]
Upis:
- Kurjanka
- Rūbeža upe
- Sīnuoja (upe)
- Doļkys azars
- Kurjanovys azars
- Lebedinca azars
- Pīteļs
- Zabolotjes (Aizpūris) azars
- Sīnuojs
Pūri i peisi:
- Akašu pūrs
- Jasku pūrs
- Josku peiss
- Kryvandys pūrs
- Lebedinca pūrs
- Spirku pūrs
Dzeivuotuoji[pataiseit]
Leidumnīku pogostā dzeivoj 380 ļauds.
Solys[pataiseit]
Leidumnīku pogosta ļauds dzeivoj 41 soluos.[4]
Saimisteiba[pataiseit]
Transports i saiteibys[pataiseit]
Pogosta teritoreju vaļsteibys zeimeibys celi naškārsoj, sative nūteik pa nazcik vītejuos zeimeibys celim. Taipoš pogostu naškārsoj nivīna dzeļžaceļa lineja. Tyvuokuo staceja "Vysnova" linejā Krystapiļs-Sīnuoja 20 kilometru nu pogosta centra.
Leidumnīku pogosta teritoreju apkalpoj vīna posta atdale Kušneri(LV-5719).[5]
Slavvītys[pataiseit]
- Aizpūris Vysusvātuokuos Jaunivis Marejis - ticeigūs paleiga Romys katuoļu bazneica
- Kryvandys Svātuo Sorgeņgeļa Mikaila pravoslavu cierkva
- Seimaņu lelakmiņs
- Vaidu muzejs
Nūruodis[pataiseit]
- ↑ Latvejis dzeivuotuoju skaits pošvoldūs 01.07.2010.
- ↑ Okupātuos Latvejis administrativi teritoriskais dalejums. Latvejis Vaļsteibys arhivu generaldireceja. Reiga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
- ↑ Latvijas pagasti. Enciklopēdija. A/S Preses nams, Rīga, 2001-2002 ISBN 9984-00-412-0
- ↑ LĢIA vītvuordu datubaza
- ↑ Latvejis posta iņdeksu gruomota


text:
Jersikys pogosts
Jersikys pogosts irā Leivuona nūvoda teritoriskais padalīņs Latgolā.
Puslopu ruodeklis
Rūbeži[pataiseit]
Jersikys pogosts tur rūbežu ar:
- Leivuona nūvoda Leivuona mīstu, Rūžupis pogostu i Turku pogostu;
- Daugpiļs nūvoda Neicgaļa pogostu;
- Jākubmīsta nūvoda Dignuojis pogostu i Dunovys pogostu;
- Vuorkovys nūvoda Rimeicānu pogostu.
Dzeivuotuoji[pataiseit]
Jersikys pogostā dzeivoj 1066 ļauds.
Solys[pataiseit]
Jersikys pogosta ļauds dzeivoj 22 soluos.[2] Pošu leluos solys - Upinīki (pogosta centrys), Bucinīki, Gruoveri, Vucyni.
Saimisteiba[pataiseit]
Transports i saiteibys[pataiseit]
Pogosta teritoreju škārsoj vaļsteibys zeimebys autoceļš Reiga-Daugpiļs-Puotarnīki (A6) i Leivuons-Preili (P63), taipoš nazcik vītejuos zeimeibys celi.[3] Jersikys pogostu škārsoj vīna dzeļžaceļa lineja Reiga-Daugpiļs (pogostā vīna staceja "Jersika").
Jersikys pogosta teritoreju apkalpoj vīna posta atdale "Jersika" Upinīku solā (LV-5315).[4]
Slavvītys[pataiseit]
- Jersikys meža styga;
- Jersikys piļskolns;
- Jersikys Krystus Apsaskaidruošonys pravoslavu cierkva
- Madalenis (Svātuos Magdalenys) Romys katuoļu bazneica Gosporu solā


text:
Žurnals (praņcīšu: journal – laikroksts, žurnals) – brošurys ci gruomotys izavierīņa periodiskys izdavums, vysucīškuok ar vuokim i iļustracejom. Vysuvaira publicej analitiskus tekstus ap ļaudeibys dzeivi, politiku, ekonomiku, muokslu, kulturu i cytim vaicuojumim, kurī paškierti konkretom ļaužu grupom - bārnim, sīvītem, veirīšim, sporta mīļuotuojim, makšarnīkim i tt.
Žurnali latgaļu volūdāLabot
Myuslaikūs latgaļu volūdā izīt religiskai ļaudyskais žurnals Katōļu Dzeive, juo pyrmais laidīņs izguoja 1926 godā.
Cyti svareiguokī žurnali latgaļu volūdā bejuši Dzeive, Zīdūņs, Sauleite, Latgolys Zemkūps, Ceinis Karūgs. Pyrmais žurnals latgaļu volūdā beja Austra (izdūts 1908 godā, 4 godus piec druka nūlīguma nūceļšonys).


text:
Nūsādplīkšni
Nūsādplīkšni - plīkšni, atsaroduši nūsāstūt seņuok pasataisejušu plīkšņu ieršonys produktim ci vulkaniskūs voi biologiskūs procesu materialiem. Nu Zemis gorūzys kūpeiguo apjāmuma nūsādplīkšnim teik viņ 8%, tok iz Zemis viersa jī vysucīšuok paplateitī i vysucieškuok sateikamī plīkšni. Samārā pluona nūsādplīkšņu kuorta apkluoj magmatiskūs i metamorfiskūs plīkšņu kluoškus, nu kurūs sasadora Zemis gorūzys pamatmasa.
Nūsādplīkšni ceļās, izalikalejūt klastiskajom nūsādom, organiskajai lītnai voi kimiskajom nūsādom (evaporitim). Piec izalikaliešonys dalenis sapluokšt i cemeņtejās — ituo procesa sauc par diagenezi. Nūsādplīkšni pasataisa iz Zemis viersa ci tyvai da jam.


text:
Cīsšonu nedeļa – Lelō caturtdīne –
44. Kunga Pādejōs Vakariņas
44.1. Lelajā caturtdinē mes pīmynam Kunga Pādejōs Vakariņas ar Jō apostolim. Kai parosti, Jezus svinēja Pashu kūpā ar Sovim mōceklim. Bet šajā reizē tei beja pavysam seviška Pasha, jo tai beja jōkļyust par pādejū Kungam, pyrms Jō aizīšonas pi Tāva. Tōs specifiku beja veļ vairōk jōuzsver nūtykumim, kas risynōjōs pyrms tōs. Vysi Pādejū Vakariņu momenti parōda Jezus dižonumu, jo Jys jau zynōja par Sovu dreizū nōvi, un Jō naizmārojamū mīlesteibu uz cylvākim.
Pasha jeb Leldīne beja golvonī jūdu svatki. Tī beja nūdybynōti par pīmiņu Izraeļa tautas atbreivōšonai nu Eģiptes vērdzeibas. „Šei dīna lai ir jums pīmiņas dīna; tū svinejit kai svātkus Kungam – tys lai ir jums par myužeigu lykumu uz paaudžu paaudzem”(Izc 12, 14). Vysim jūdim beja obligati jōpīsadola šajōs svineibōs. Taidā veidā nu paaudzes uz paaudzi tyka saglobōta dzeiva pīmiņa par Izvālātōs tautas dzimšonas dīnu.
Jezus vysus sagatavōšonas dorbus uzticēja Sovim meilōkajim mōceklim: Pīteram un Jōņam. Jī obi aizrauteigi stōjās pi dorba: aiznese uz svētneicu jāru un izdarēja upurēšonas ceremoniju, pēc tam atsagrīze mōjōs un izcepe tū uz guņs, pēc tam sagatavōja yudini apsamozgōšonai, ryugtōs zōles (kas simbolizēja nabreives ryugtumu), naraudzeitū maizi (sovu senču pīmiņai, kurim, steidzeigi atstōjūt Egipti, nabeja laika gaideit, kod uzryugs meikle), veinu utt. Jī pīlyka vysas pyules. lai vysu izdareit pēc īspējas lobōk.
Jūs dorbōšonōs var byut mums par pīmāru pīnōceigai sasagatavōšonai uz svātū Misi, jo šajā gadejumā nūteik tys pats Kristus upuris, un mes – taipat kai Pīters un Jōņs – asam Jō mōcekli.
Pādejōs Vakariņas īsasōce saulei rītūt. Jezus skali nūlasēja psalmus. Evaņgelists Jōņs sovā vēstejumā seviški pastreipoj tū faktu, ka Jezus korsti vēlējōs nūturēt šōs vakariņas kūpā ar Sovim mōceklim.
Pēc evaņgelistu līceibom radzam, ka šū dažu stuņžu laikā nūtyka īvārojami nūtykumi: konflikts storp apostolim, kuri sōka streidētīs sovā storpā, kurs ir lelōks; spylgtōkais pazemeibas pīmārs nu Jezus puses, Kurs izdarēja tū, kas byutu pīdīneigs pādejam nu vērgim: Jys sōka mozgōt mōceklim kōjas. Vysu šū vokoru Jezus ar mīlesteibu un maigumu izaturēja pret Sovim mōceklim. „Pats Kungs vēlējōs pīdūt šai sasatikšonai taidu nūzeimi, taidu asociaciju bogōteibu, tik aizkustynojūšus vōrdus un izjyutas, tik nabejušu novatorismu dorbūs un pamōceibōs, ka mes nikod naspēsim tū izprast vysā piļneibā. Tōs ir Dereibas Vakariņas, kas ir nabejušu izjyutu un skumju pylnas, bet vīnlaiceigi ari nūslāpumainā veidā atklōj Dīva apsūlejumu vysā tō naaptveramajā perspektivā. Pōri tam vysam jaušama nōves elpa, apbreinojama nūdeveibas, vīntuleibas, upura prīkšnūjauta. Saruna pōrtryukst. Ir dzēržami tikai jauni, ōrkōrteigi pateikami Jezus vōrdi, kas pylni ar vysskaidrōkajom atklōsmem, kas it kai pōrmat tyltu storp dzeivi un nōvi”(Pōvuls VI).
Tū, kū Jezus izdarēja Sovu mōcekļu lobā, var izteikt eisajā teikumā nu Jōņa Evaņgelija: īmīļōja jūs leidz golam (J 13,1). Šudinejō dīna ir ļūti pīmārōta tam, lai padūmōtu par tū, kai Jezus mīļoj kotru nu mums, kai ari par tū, kai mes atbyldam uz Jō mīlesteibu: ar dedzeigas ceņteibas sasavīnōt ar Jū paleidzeibu, caur mīlesteibu uz Bazneicu, caur grāku nūžālu, caur mīlesteibu uz sovu tyvōkū, caur pīnōceigu sasagatavōšonu uz sv. Komunijas pījimšonu un pateiceibu pēc tōs, caur myusu vēlēšonūs kļyut par Pesteišonas leidzdaleibnīkim, caur pastōveigu sekōšonu patīseibas bolsam…
44.2. Vakariņu beigōs Jezus vīnkōrši, bet vīnlaiceigi ļaunūt nūjaust vysu šō breiža svareigumu, īstōdeja Euharistijas sakramentu.
Pōrvērsšonas formulā – Tei ir Muna Mīsa, kas par jums tiks nūdūta; Muns Asnis, kas par jums tiks izlīts – Kristus pareģoj Sovu Upuri, kurs piļneibā nūsaslēgs jau nōkušajā dīnā Golgatā. Leidz tam laikam Dīva Dereibas ar Sovu tautu simbols beja Leldīnu jārs. Kotra gimene nese tū un salyka dadzynojamā upurī uz oltora Leldīnu vokora dīvkolpōjuma laikā. Tagad par upura Jāru kļyust Pats Kristus: Šys bikers ir Jaunō Dereiba Munā Asnī… Kristus Mīsa – tys ir mīlasts, pi kura sasalosa brōli: Jemit un ēdit…
Kristus Sionas Vakariņu nomā nūslāpumainā veidā īprīkš pavēstej tū, kam beja jōnūteik Golgotā nokušajā dīnā: salīk upurī Pats Sevi – Sovu Mīsu un Asni – Sovam Tāvam. Jys ir tys Jārs, ar Kuru sōcās jaunō un galeigō Dereiba storp Dīvu un cylvākim, Dereiba, kura vysus atbreivoj nu grāka vērdzeibas un myužeigōs pazusšonas.
„Tam, ka Kristus ir vēlējīs šaidā īpašā veidā palikt klōtasūšs sovā Bazneicā, ir dziļš pamats. Tai ka Kristum Jō radzamajā veidā beja sovejī jōatstōj, Jys vēlējōs dōvōt mums sovu sakramentalū klōtbyutni; tai ka Jys gatavojās sevi upurēt uz krysta, lai glōbtu myusus, tod grybēja, lai myusim palyktu pīmiņa par mīlesteibu, ar kuru Jys myus „mīļōja leidz golam”, leidz pat sovas dzeiveibas upurēšonai. Jo, raug, sovā euharistiskajā klōtbyutnē Jys nūslāpumainā veidā palīk myusu vydā kai Tys, kurs myus ir mīļōjis un sevi atdevis par mums; un Jys palīk klōtasūšs zam zeimem, kuras šū mīlesteibu izsoka un dōvoj” (KBK 1380).
Jezus dōvoj mums pats Sevi Euharistijā, lai atbalsteitu myus myusu vōjumā, izgreznōtu ar Sovu klōtbyutni myusu vīntuleibu, kļyutu deļ myusim par nōkamōs Pesteišonas ķīlu. Sovu cīsšonu un nōves prīkšvokorā Jys izdarēja tai, ka nu šō laika mes leidz pasaules beigom najussim Dzeiveibas Maizes tryukumu. Šajā naktī Jys dōvōja apostolim un jūs pēctečim – veiskupim un prīsterim – varu atjaunōt šū breinumu vysūs laikūs, cikom pastōvēs šei pasaule: Dorit tū Munai pīmiņai. Reizē ar Euharistijas sakramentu, kurs tiks turpynōts leidz tam laikam, cikom Jys atnōks, Kungs nūdybynoj ari hierarhiskū goreidznīceibu.
Euharistijas sakramentā Kungs vīnmār palīk ar mums, klōtasūt tajā reali, patīsi un jyutami. Tabernakulā uz oltora ir klōtasūšs pats Jezus. Tajā naktī mōceklim beja dūta īspēja klōtīnē sajust Jezus klōtasameibu, Kurs pats Sevi dōvōja vysim cylvākim. Šudiņ vokorā, kod mes gūdynōsim Jū monstrancē, mes otkon sasatiksim ar Jū. Jys īraudzeis un pazeis myus. Mes varam runōt ar Jū, kai tū darēja apostoli. Mes varam pastōsteit Jam par vysu, kas myus uztrauc, par vysu, kas sagōdoj myusim prīku voi saryugtynoj. Mes varam pasateikt Jam par tū, ka Jys ir kūpā ar mums, pavadeit Jū vysur, ni uz breidi naaizmērstūt par Jō mīlesteibu un pošuzupurēšonūs. Jezus vīnmār gaida myus Tabernakulā.
44.3. „Jo jyus vīns ūtru mīļōsit, tod caur tū vysi pazeis, ka Jyus asat Muni mōcekli” (J 13,35).
Jezus apostolim pavēstej Sovu ōtrū aizīšonu. Jys aizīt, lai sagatavōt jim vītu Tāva mōjōs (J 14, 2-3). Leidz pat Jō atsagrīzšonai jī palīk vīnōti ar Jū ticeibā un lyugšonōs (J 14, 12-14).
Pi tam Jezus pasludynoj jaunu bausleibu, kura, storp cytu, ir sastūpama gondreiž kotrā Evaņgelija loppusē: Muna bausleiba ir taida: mīļojit vīns ūtru tai, kai Es jyusus nūmīļōju (J 15, 12). Nu šō laika mes zynam, ka „mīlesteiba ir ceļš, pa kuru ejūt, vīnmār var atsarast teišā Dīva tyvumā” (Sv. Akvinas Toms), un kurā Jū ir vysvīglōk satikt. Kod dvēsele dzeivoj mīlesteibā, tei lobōk saprūt Dīvu, jo Dīvs ir Mīlesteiba. Pīaugūt mīlesteibā, dvēsele pīaug ari sovā vērteibā.
Tys, kai mes izaturam pret sovim tyvōkajim, ir vysprecizōkais kriterijs myusu patīsajai pīdereibai Kristum. Myusu vīnōteibas ar Jezu pakōpe ir teiši proporcionala myusu labvēleibai pret cytim cylvākim un gataveibai jim kolpōt. Kungs „nikō nasoka par myrušū augšanceļšonūs voi cytim spylgtim pīrōdejumim, bet tikai par tū vīnu: mīļojit vīns ūtru. Daudzi cylvāki aizadūmoj, voi pateišam jī mīļoj Kristu, un meklej taidas mīlesteibas pazeimes. Pazeime, kura nikod namaloj, ir brōliskō mīlesteiba… Veļ cyta pazeime ir myusu goreigōs dzeives leimiņs, pyrmom kōrtom – myusu lyugšonas”.
Jaunu bausleibu Es jums dūdu: mīļojit vīns ūtru… Tei ir jauna bausleiba, jo jauni ir ari tōs motivi: tyvōkī ir identiski Kristum, jī ir sevišks Tāva ryupju objekts. Šei bausleiba ari nūsoka jaunas atteiceibas storp cylvākim. Jauns ir ari tys, kaidā veidā tū ir jōsagloboj: taipat kai Es jyusus nūmīļōju. Šei bausleiba ir dūmōta jaunajai Dīva tautai. Tai ir vajadzeigas atjaunōtas sirdis, un tei līk pamatus cytai, agrōk nazynomai kōrteibai. Cylvākim, kurus sevī uzsyuc egoisma rutina, šei bausleiba ari šudin var kļyut par eistu atklōjumu.
Šajā Lelajā Caturtdinē, pabeidzūt myusu lyugšonu pōrdūmas, ir īpaši jōpadūmoj par tū, voi cylvāki tur, kur mes pavodam lelōkū daļu sova laika, zyna, ka mes asam Kristus mōcekli, un kai jī par tū var pōrsalīcynōt. Byutu vālams, lai myusu labvēleiba, laipneiba, īcīteiba un sirsneiba jūs par tū pōrlīcynōtu. Voi mes cenšamēs izavaireit nu vysaida veida pōrkōpumim pret mīlesteibu vōrdūs, dorbūs un reiceibā; voi mes cenšamēs nūleidzynōt izdareitū ļaunumu, jo mums gadeisīs pret kaidu izaturēt nauzmaneigi; voi mes pīrōdam sovu mīlesteibu uz tyvōkajim caur sirsneibu, caur pamudynojuma un atbolsta vōrdim, caur brōleigu pamōceišonu, pavysam parostu smaidu, lobu nūskaņōjumu, seikim pakolpōjumim, caur patīsu interesi par jūs dareišonom un problemom, caur vajadzeigū paleidzeibu…? „Šai mīlesteibai ir jōsekoj na tikai lelōs lītōs, bet – un pyrmom kōrtom – parostūs dzeives apstōkļūs”(II Vatikana koncils, Gaudium et spes).
Kunga Cīsšonu prīkšvokorā atcerēsimēs par Marijas pošaizlīdzeibu un par tū, kai Jei prota piļdeit Dīva grybu un kolpōt cylvākim. „Marijas bezgaleigū mīlesteibu uz vysim cylvākim nūsoka tys fakts, ka Kristus vōrdi – „nav lelōkas mīlesteibas, kai tei, kod kaids atdūd sovu dzeiveibu par sovim draugim” – atsateic ari uz Jū”(Sv.H.M.Eskriva).
Cīsšonu nedeļa – Lelō Pīktdīne –
45. Jezus mērst uz krysta
45.1. „Raudi par Jū, cylvāks grēceigs, radzūt, cik Dīvs ir žālsirdeigs. Jezus, Jezus mērst pi krysta kūka, saule, saule aptymsōta tyka.”
Jezus tyka pīkolts pi krysta. Vysa Jezus dzeive beja pīskaņōta šam lelajam breižam. Tagad Jys, nūmūceits, ar lelom gryuteibom uzkōpe nalelajā pakolnā ar nūsaukumu „pīres vīta”. Beņdes tyuleņ Jū nūgōze pi zemes un sōka pīnoglōt pi krysta. Jī īdzan noglas Jō rūkōs, jī īvainoj Jō mīsu, pōrdur nervus. Pēc tam pīnōk laiks pīnoglōt kōjas… Jezu ar vysu krystu paceļ uz augšu… Un uz tū vysu nūsaskota Marija, Jō Mōte.
Lyuk, Kungs korojās, pīnoglōts pi krysta. Jys gaidēja šū breidi daudzus godus. Un nu Jō vēlēšonōs atpesteit vysus cylvākus ir pīsapiļdējuse. Tys, kas agrōk tyka uzskateits par kaunpylnas nōves reiku, pōrsavērte par dzeiveibas kūku un slavas trūni. Jezus izplēte Sovas rūkas pi krysta, un Jō sirds piļdējōs ar lelu prīku. Jys korsti vēlējōs, lai vysi uzzynōtu, ka nu šō laika Jō rūkas vīnmār byus atplāstas pretim grēcinīkim, kuri vēlēsīs īt pi Jō, ka tagad un vīnmār šōs rūkas apskaus vysus…
Jys redzēja – un tys Jam sagōdōja lelu prīku – ka cylvāki mīļōs un gūdynōs krystu teiši tōpēc, ka Jys uz tō nūmyra. Jys redzēja vysus mūcekļus, kuri, patīseibas mīlesteibas un pošuzupurēšonōs gora pamudynōti, pījims leidzeigas cīsšonas. Jys redzēja Sovu draugu mīlesteibu, redzēja jūs krysta pakōjē izlītōs osoras. Jys redzēja vysas tōs uzvaras, kuras kristīši izceinēs ar krysta paleidzeibu. Jys redzēja vysus tūs lelūs breinumus, kurim beja jōnūteik pasaulē, pasateicūt krystam. Jys redzēja tūs daudzūs cylvākus, kuri ar sovu dzeivi pīrōdēja, ka jim ir tīseibas sauktīs par svātajim, tōpēc ka prota nūmērt tai, kai Jys un uzvarēt grāku. Jys redzēja ari myus, kai mes dažaidōs dzeives situacijōs skupstam krystu. Redzēja, kai mes otkon un otkon asam gotovi sōkt vysu nu sōkuma…
Jezus pacalts pi krysta…. Apkōrt radzama dīzgon bēdeiga aina: vīni nōk klōt un apvainoj Jū, viļteigī un ļaunī vērsprīsteri atklōti ņirgojās, veļ cyti – vīnaldzeigi nūsaver uz nūteikūšū. Daudzi nu klōtasūšajim beja Jō mōceibu, svēteibu un pat breinumu līcinīki. Tagad Jezus skatīnī nav pōrmatuma, bet tikai žālsirdeiba un leidzjyuteiba. „Ak, muna tauta, kū jums nūdarēju? Voi es kū ļaunu jums kod izdarēju? Izvežu jyusus nu Egiptes vōrgu, bet jyus man līkat placūs krystu smogu.”
Jam pasnādz ar mirrem sajauktu veinu. Dūdit styprus dzērīņus tim, kam draud pazusšona, un dūdit veinu nūskumušom sirdim; lai tōs dzer un aizmērst sovas cīsšonas un napīmiņ vairs sovu nalaimi (Sok 31,6-7). Pastōvēja taids īrodums, izmontōt šaidu leidzekli. Tam beja jōatvīgloj nūtīsōtū cīsšonas. Mynātais dzērīņs – styprs veins ar mirres pījaukumu – aptymsōja apziņu. Tōpēc ari cīsšonas nabeja tik osi izjyutamas.
Jezus pīlyka lyupas pasnāgtajam dzērīņam aiz pateiceibas pret tim ļaudim, kuri tū beja sagatavōjuši, tūmār dzert atsateice, lai izcīst Jam paradzātū cīsšonu māru leidz golam. „Kōpēc tik daudz cīsšonu?” jautoj svātais Augustins. Un pats ari atbiļd: „Vyss, kū Jys izcīte, beja moksa par myusu Pesteišonu”. Jezus naapsarūbežōja ar naīvārojamom cīsšonom, Jys vēlējōs izdzert cīsšonu kausu leidz dybynam, lai mes īpazeitu Jō mīlesteibas varenumu un vysu grāka najēdzeibu. Jys grybēja, lai mes izrōdeitu cālsirdeibu pošuzupurēšonā, askezē, kolpōšonā tyvōkajam.
45.2. Pīkaļšona pi krysta senejūs laikūs tyka uzskateita par vyscītsirdeigōkū un vysapkaunojūšōkū nōves sprīdumu. Romas pilsūņus nūtīsōt uz taidu nōvi nabeja atļauts. Nōve īsastōja tikai pēc ilgas agonijas. Reizem beņdes varēja tū paōtrynōt, salaužūt nūtīsōtajam kōjas. Nu apostolu laikim leidz pat myusu dīnom daudzi cylvāki naspēj sasamīrynōt ar taidu Dīva attālu, kas kļyva cylvāks un nūmyra uz krysta myusu Pesteišonas dēļ. Krysta drāma leidz šam laikam palīk kai īļaunōjums jūdim un muļkeiba – pogōnim (sal. 1 Kor 1,23). Kārdynōjums uzskateit Krystu par kaut kū nanūzeimeigu pastōv ari šudiņ.
Kotra kristīša uzticeibas pylna tyveiba ar sovu Kungu prosa dziļōku īpasazeišonu ar Jō dzeivi, tai skaitā ari ar vysu tū, kas atsateic uz pīkaļšonu pi krysta. Teiši te nūteik myusu Pesteišona, un cīsšonas īgyust sovu jāgu. Teiši te mes īpazeistam vysu grāka ļaunumu un Dīva mīlesteibu uz kotru cylvāku.
„Jezu jau pīnoglōja pi krysta kūka. Beņdes nažēleigi izpiļdēja tīsas sprīdumu. Un Kungs Jezus, izrōdeidams nadzērdātu lānprōteibu, ļōve jim tū izdareit.
Tik naizmārojamas cīsšonas pavysam nabeja napīcīšamas. Jezus varēja izavaireit nu pazamōjumim, skumem, ņirgōšonōs, nataisneigōs tīsas, krysta nagūda, rūkōs un kōjōs īsystajom noglom, nu škāpa, kas pōrdyure sirdi… Bet Jys uzskatēja par lobōku labprōteigi izcīst tū vysu tevis un manis dēļ. Un kaida byus myusu reakcija?
Ļūti īspējams, ka tod, kod tu nūnōksi vīns pret vīnu ar Krystā Pīkoltū, tev saskrīs osoras acīs. Tai var nūtikt na vīnu vīn reizi. Navoldi tōs… Bet izdori tai, lai šōs osoras pamudynōtu tevi pījimt nūteiktus lāmumus”(Sv.H.M.Eskriva).
45.3. Svātais Krysts, Tev gūdu dūdu…
Krysta augli nalyka ilgi uz sevi gaideit. Vīns nu ļaundarim, nūžālōjis, grīžās pi Jezus: Pīmini par mani, Kungs, kod nūnōksi Sovā vaļsteibā. Jys grīžās pi Jezus ar vyslelōkū nalaimes bīdra uzticeibu. Drūši vīn jys beja dzērdējis par Kristu, Jō dzeivi un breinumim. Tagad jys sateik Jū breidī, kod Jō dīviškeiba ir apslāpta. Tūmār, jys beja līcinīks Jezus ceļam uz Golgatu, un redzēja Jō uzvedeibu: Jō apbreinojamū klusēšonu, leidzjyuteibas pylnū skatīni, apbreinojamū cīneigumu, nasaverūt uz cīsšonom un sōpem. Ļaundars na jau najauši grīžās pi Jezus ar sovu lyugumu: tys beja tō procesa rezultats, kas īsasōce jō dvēselē, kod jys grīzēs pi Kristus. Jam nav vajadzeigs nikaids breinums, lai kļyut par Jezus mōcekli, jam pīteik tikai tyvumā īsaskateit Kunga cīsšonōs. Tai nūteik ari tagad: ļūti daudzi cylvāki atsagrīž pi Kristus, pōrdūmojūt Evaņgelijā apraksteitōs Jō Cīsšonas.
Kungs beja dzili aizkustynōts par ļaundara vōrdim, kurs atzyna Jū par Dīvu Jō vyslelōkō pazamōjuma breidī. Cītūšajā Pesteitōja sirdī rodōs prīks: patīši Es tev soku: veļ šudin tu byusi ar Mani paradizē (Lk 23,43).
Cīsšonu augli nav izskaitami. Kunga Cīsšonas dōvōja pasauļam mīru, Dīva svēteibu, pīdūšonu, svātlaimi, pesteišonu. Myusu atpesteišona, kuru pīpiļdēja Kristus, izaplota uz vysim un uz kotru, ar nūteikumu, ka mes sasadorbōsim. Kotrs nu myusim var saceit: Dīva Dāls ir īmīļōjis mani un atdevis Sevi par mani (sal.Gal 2,20). Jys nūmyra pat na par mums, bet par mani, tai, it kai es byutu kaut kas vīnreizejs. Myusu atpesteišona un atpērkšona nūteik kotru reizi, kod vīn teik upurāta svātō Mise.
„Jezum Kristum labpatyka salikt Sevi par upuri, un tū Jys darēja mīlesteibas mudynōts, piļneigi apzineigi un labprōteigi, sirsneigas leidzjyuteibas pōrjimts… Nivīns nav nūmiris tai, kai Jezus Kristus, jo Jys beja Pati Dzeiveiba. Nivīns nav nesis taidu gondarejumu par grākim, kai Jys, jo Jys beja Pati Navaineiba”, rakstēja Romano Gvardini. Šudin mes baudam bogōteigūs krystā pīkoltōs Jezus mīlesteibas augļus. Tikai myusu nasavēlēšona var padareit Kristus Cīsšonas deļ myusim veļteigas.
Jezus tyvumā beja ari Jō Vysusvātōkō Mōte un cytas sīvītes. Te stōvēja ari vysjaunōkais nu apostolim – Jōņs. Jezus, radzādams Mōti un tū mōcekli, kuru mīļōja, stōvam pi krysta, sacēja Sovai Mōtei: Sīvīt! Raug, Tovs dāls! Tod Jys sacēja mōcekļam: Raug, tova Mōte! Un nu tō breiža mōceklis jū pajēme pi sevis”(J 19, 26-27). Atdevis mums Pats Sevi Pādejū Vakariņu laikā, šudiņ Jys myusim atdūd tū, kū vysvairōk mīļōja vērs zemes. Jam atjēme vysu, bet Jys atdūd mums veļ ari Mariju, kurai nu šō breiža ir jōkļyust ari par myusu Mōti.
Šam žestam ir divejaida nūzeime. Nu vīnas puses, Jezus, vyspiļneigōkajā veidā izpyldūt caturtajā bausleibā pīsaceitū, izrōda ryupes par Vysusvātōkū Mōti. Nu ūtras – izrōda ryupes par mums, dōvōdams myusim Jū par myusu Mōti. „Tai Vysusvātōkō Jaunova gōja pa ticeibas ceļu un uzticeigi globōja Sovu vīnōteibu ar Dālu leidz par krystam, pi kura Jei stōvēja saskaņā ar acimradzamū Dīva apredzeibu, dzili cīte ar sovu Vīnpīdzymušū Dālu un ar vysu mōtes sirdi pīsavīnōja Jō upuram, ar mīlesteibu pīkrytuse salikt nu Jōs Dzymušū Upurī; un, beigōs, tyka poša Jezus Kristus, kurs myra uz krysta, atdūta par Mōti vīnam nu mōceklim”(II Vatikana koncils, Lumen gentium).
„Nu sastōs leidz deveitai stuņdei tymsums apjēme vysu zemi. Deveitajā stuņdē Jezus sauce skaļa bolsā: Eli, Eli, lamma sabahtani?”, tys ir: „Muns Dīvs, Muns Dīvs, kōdeļ esi Mani atstōjis?”(Mt 27, 45-46).
Jezus, zynōdams, ka vyss jau pīsapiļdējis, lai izapiļdeitu Roksti, saceja: „Slōpstu!”(J 19,28).
Karaveiri, pīsyucynōjuši syukli ar etiki un uzsprauduši tū uz izopa stībra, pīlyka Jam pi mutes. Jezus, pagaršōjis etiki, sacēja: „Jau izapiļdēja!” (J 19, 29-30).
Un raug, svētneicas aizkors pōrpleisa uz pusem, nu augšas leidz zemei, un zeme sōka treisēt (Mt 27, 51). Jezus sōka saukt skaļā bolsā, saceidams: „Tāvs, Tovōs rūkōs es atdūdu sovu goru!” Tū pasacējis, Jys atdeve goru (Lk 23, 46).
Īmīļoj upuri, kas ir kļyvis par goreigōs dzeives olūtu! Īmīļoj krystu, kas kļyva par upura oltoru! Īmīļoj cīsšonas un, kai Jezus, izdzer sovu sōpju bikeri leidz golam” (Sv.H.M. Eskriva).
Daudz vīglōk tū myusim byus izdareit myusu Mōtes – Marijas sabīdreibā. Tōpēc saucam uz Jū ar liturgiskō dzīdōjuma vōrdim:
Mōt, kas mīlesteibā kvāloj,
Līc, lai sirds maņ sōpes justu,
Lai Tev sōpēs leidzjyutu.
Sirdī dedz man dzērksti svātu,
Lai es Jezu mīļōt spātu,
Prīku sovā sirdī justu.
Ļaun man Tevim leidza raudōt,
Jezus mūkas sirdī nosōt
Kotru dīn’ bez apstōjas.
Grybu es pi krysta stōvēt,
Leidz ar Tevi sōpēs vaidēt,
Ryugtas baudeit osoras.
Lelō Sastdine
46. Kristus Mīsa ir guļdeita kopā.
46.1. Trejs stuņdes vālōk Jezus „atdeve goru”. Evaņgelisti vēstej, ka tod, kod Jezus veļ korōjōs pi krysta, saule aptymsa un nūtyka cyti naparosti nūtykumi. Jo Jys beja Dīva Dāls! „Un, raug, svētneicas aizkors pōrpleisa uz pusem, nu augšas leidz zemei”(Mt 27,51). Tys nūzeimoj, ka reizē ar Jezus nōvi beidzēs Vacōs Dereibas laikmets. Nu šō breiža Dīvam pateikamais Jō gūdynōšonas kults nūtiks ar Kristus Ciļvēceibas starpnīceibu, Kurs ir vīnlaiceigi gon Prīsters, gon Upurs.
Īsastōja pīktdīnes vokors, tōpēc tū mīsas, kuri korōjōs pi krysta, beja steidzeigi jōnūvōc: tōs nadreikstēja tī palikt sabatā – sastdīņ. Pyrms, nakai pi debesim pasarōdēja pyrmō zvaigzne, jim vajadzēja byut apglobōtim. Tai ka tei beja sasagatavōšonas dīna, tod jūdi, lai mīsas napalyktu uz krysta sabatā, jo tei sabata dīna beja lela, lyudze Pilatu, lai jim salauztu kaulus un nūjimtu. (J 19,31). Pilats aizsyutēja karaveirus salauzt laupeitōjim kōju kaulus, lai tī obi nūmērtu pēc īspējas dreižōk. Jezus uz tū breidi jau beja miris, bet „vīns nu karaveirim ar škāpu pōrdyure Jam sōnu, un tyuleņ iztecēja ašnis un yudiņs”(J 19,34). Šam vēsturiskajam nūtykumam, kura līcinīks beja apostols Jōņs, ir miļzeiga simboliskō nūzeime. Svātais Augustins apgolvoj, ka nu caurdurtō Jezus sōna pīdzyma svātī Sakramenti un pati Bazneica. „Tī tyka atvārti dzeiveibas vōrti. Nu tim iztecēja Bazneicas sakramenti, bet kurim nivīns navar īīt myužeigajā dzēivē”. Bazneica „radzami pīaug pasaulē ar Dīva spāku. Un šys sōkums, un šei pīaugšona ir zeimeiga ar asni un yudini, kas iztecēja nu caurdurtō pi krysta pīkoltō Jezus sōna”(Lumen gentium). Jezus nōve kļyva par dzeiveibas olūtu, pasateicūt žēlesteibai, kuru mes šudin varam sajimt caur Bazneicu.
Pi daudzajom bryucem, kuru rasšonōs īmeslis beja mīlesteiba, pīsavīnōja veļ vīna: caurdurtōs sirds bryuce. Tei ir apbreinojami daiļruneiga. Jezus vairs navarēja sajust sōpes, bet naizsokamas sōpes sajuta Marija. Tagad Jei cīte kai Leidzatpesteitōja. Tai pīsapiļdēja vacō Simeona pravītōjums: Un Tovu pošas sirdi caurdurs zūbyns”(Lk 2,35).
Saudzeigi un ar lelu cīnu Jezus mīsa tyka nūjimta nu krysta un dusēja maigajūs Mōtes apskōvīņūs. Un, kaut ari šei mīsa beja vīnas vīneigas bryuces, Jō seja beja mīra un cyldonuma pylna. Īsaskateisim šajā sejā ar taidom pošom treisom un uzmaneibu, kai jymā īsaskatēja Vysusvātōkō Jaunova Marija. Jezus na tikai atpērka myus nu grākim un nu nōves, bet īmōcēja myus ari dzeivōt, un pyrmom kōrtom, piļdeit Dīva grybu: byut pošaizlīdzeigim, prast pīdūt cytim cylvākim pat tod, kod tī naizrōda nikaidas nūžālōšonas pazeimes, byut apostolim leidz pat nōvei, cīst klusejūt, mīļōt vysus cylvākus pat tod, kod tī līk myusim cīst… „Napadori sarežgeitōku Mīrynōtōja uzdevumu. Esi vīnōts ar Kristu, lai tu kļyutu teirs. Kūpā ar Jū pōrdzeivoj apmalōšonu, apspļaudeišonu un pļaukas…, un ērkšķu vainagu, un krysta smogumu…, un noglas, kuras plēš tovu mīsu, un vīntuleigōs agonijas mūkas…
Īnōc atvārtajā Jezus, myusu Kunga, sōna bryucē, un tod atrassi drūšu patvārumu Jō caurdurtajā Sirdī”(Sv.H.M.Eskriva). Taidā veidā mes īmontōsim dvēseles mīru.
Svātais Bonaventura mums līcynoj par šū mistiskū dzeivi Jezus rātōs: „Ak, kaida laime byut kūpā ar Krystā Pīkoltū! Es grybātu uzbyuvēt Jymā sev trejs mitekļus: vīnu kōjōs, ūtru rūkōs, bet trešū – myužeigū – Jō caurdurtajā svātajā sōnā. Tī es grybu rast atpyutu, gulēt un lyugtīs. Tī es byušu Jō Sirds patvārumā un sajimšu vysu, kū vīn palyugšu. Myusu Vysusvātōkō Pesteitōja rātas ir bezgaleigas mīlesteibas cīneigas. Jymōs es dzeivoju un pōrteiku”(Sv. Bonaventuras lyugšona).
Īsaskateisim Krystā Pīkoltajā Jezū un sauksim uz Jū: Lobais Jezu, uzklausi mani! Tovōs bryucēs paslēp mani. Naļaun nu Tevis škērtīs man. Nu ļaunō īnaidnīka pasorgoj mani. Munā nōves stuņdē sauc mani, pi Tevis nōkt aicynoj mani, lai leidz ar Tovim svātajim es slaveitu Tevi myužeigi myužam. Amen.”(Sv. Ignacija Lojolas lyugšona).
46.2. Jezus mōceklis, Arimatejas Jezups, bogōts cylvāks, kuram beja teikšona Sinedrionā, nauzadrūšynōja atsazeit, ka jys pīdar pi Jezus sekōtōjim, kod Jys beja slovons Palestinā. Tagad jys nōk pi Pilata, lai lyugt atdūt jam Jezus mīsu. Kai roksta vīns myusdīnu goreigais autors, „jys atnōk, lai izteikt vyslelōkū lyugumu sovā dzeivē: lyugt Jezus, Dīva Dāla, mīsu. Jymā – Bazneicas dōrgmonts, jōs bogōteiba, mīrynōjums, cereiba un myužeigōs dzeives maize. Šajā breidī Jezups izsoka lyugumu vysu cylvāku, vysas Bazneicas, vysu tū vōrdā, kurim ir vajadzeigs Jezus, lai varātu dzeivōt myužeigi”.
Šajā apjukuma breidī, kod vysi mōcekli, izjamūt Jōni, aizbāga, pasarōdēja veļ vīns mōceklis, kuram beja lela autoritate sabīdreibā. Taipat kai Jezups, jys nabeja kūpā ar Jezu Jō triumfa laikā. Tys beja Nikodems. „Ari Nikodems, kurs beja atnōcis pyrmū reizi pi Jezus naktī, atgōja un atnese ap symts mōrceņom mirres un alojas maisejuma(J 19,39).
Cik gon pateiceiga beja Marija šim divim cylvākim par izrōdeitū paleidzeibu, pateiceiga par jūs pateiceibu, veiriškeibu un dīvbejeibu! Cik pateiceigi jim asam ari mes!
Šōs cylvāku saujeņas reiceibā, kuri kūpā ar Vysusvātōkū Jaunovu Mariju un Evaņgelijā mynātajom sīvītem, nūsadorbōja ar Jezus apglobōšonu, beja ļūti moz laika. Jo jau šajā dīnā, leidzkū īsastōja mikrēslis, sōcēs svineišona. Ar lelu gūdbejeibu mīsa tyka apmozgōta, ībalzameita un īteita bēru līķautā, kuru nūpērka Jezups. Pēc tam Jū īlyka tukšajā kopā, kas beja izkolts kliņtī, un kurs ari pīderēja Jezupam. Jezus seju apsedze ar īpašu pōrklōju.
Kai gon mes apskaužam Arimatejas Jezupu un Nikodemu! Kai mes grybātu byut kūpā ar jim un eistas dīvbejeibas gorā pasaryupēt par Kunga apglobōšonu! „Kūpā ar jim nōksim pi Krysta, pīsakļausim jau atdzysušajai mīsai, Jezus mīsai, kas daga ar mīlesteibas guni…Es izraušu noglas ar sovim gondareišonas dobim un attureibu. Es īteišu Jū jaunūs munas navaineigōs dzeives audaklūs un apglobōšu Jū munas sirds dzeivajā kliņtī, nu kurīnes nivīns Jū navarēs pajimt. Tī, muns Kungs Jezus, Tu varēsi mōjōt myužeigi! Pat jo vyss pasauļs nūsavērss nu Tevis un atstōs Tevi…es kolpōšu Tev, Kungs!”(Sv. H.M.Eskriva).
Mes nadreikstam aizmērst ni uz breidi, ka myusu bazneicu tabernakulūs mīt Jezus, Kurs ir dzeivs! Un tikpat naaizsorgōts, kaids Jys beja uz krysta un kopā. Kristus dōvoj Sevi Sovai Bazneicai un kotram ticeigajam, lai mes, kvālōdami mīlesteibas līsmēs, nu vysas sirds ryupātūs par Jū, lai myusu navaineigō dzeive byutu kai snīgboltais Jezupa audakls, kurā Jys beja īteits. Bet bez šim mīlesteibas pīrōdejumim ir vajadzeigi ari cyti: taidi, kuri prosa nu mums naudu, laiku un pyules. Teiši taidu pīmāru mums snīdz Jezups nu Arimatejas un Nikodems.
46.3. Jezus mīsa atsadus kopā. Pasaule īgrymuse tymsā. Vīneigō gaisma vērs zemes ir Marija. „Jezus Mōte – muna Mōte – un sīvītes, kuras atnōce pakaļ Mōceitōjam nu Galilejas, atsagrīž atpakaļ, uzmaneigi vysu apskatējušas.Īsastōj nakts.
Tagad vyss beidzīs. Myusu Atpesteišonas dorbs ir pabeigts. Mes jau asam Dīva bārni. Jo Jezus nūmyra par mums, un Jō nōve myusus atpērka.
Jo jyus asat atpērkti par dōrgu moksu (1 Kor 6,20), tu un es!
Myusim ir sova dzeive jōsavīnoj ar Kristus dzeivi un nōvi. Nūmērt ar pošuzupurēšonōs un gondareišonas paleidzeibu, lai Kristus dzeivōtu myusūs caur Mīlesteibu. Tōpēc myusim ir jōsekoj Kristum ar dedzeigu vēlēšonūs kļyut par vysu dvēseļu atpesteišonas leidzdaleibnīkim. Un tō dēļ atdūt sovu dzeivi.
Tikai taidā veidā mes varēsim dzeivōt Jezus Kristus dzeivi. Tikai taidā veidā mes varēsim sasavīnōt ar Jū”.
Mes nazynam, kur beja mōcekli tymā vokorā, kod Kunga mīsa tyka guļdeita kopā. Drūši vīn jī kleida kaut kur, apjukuši un izmysuši, skumēs īgrymuši un bez cereibom. Un, jo mes svātdīņ otkon radzam jūs vysus kūpā, tod tys, īspējams, nūtyka tōpēc, ka sastdīņ voi pat pīktdīnes vokorā, jī atnōce pi Vysusvātōkōs Jaunovas Marijas.Jei atbalstēja dzymstūšū Bazneicu, kas tymā laikā beja veļ tik vōja un nūsabeiduse, ar Sovu ticeibu, cereibu un mīlesteibu. Tai ari dzyma myusu Bazneica: myusu Mōtes Marijas paspōrnē. Jei jau nu poša īsōkuma beja cītūšū un vojōtū Mīrynōtōja. Tei sastdīne, kod vysi atsapyute nu sovim dorbim, īturādami mīru, kai beja raksteits Lykumā, nabeja myusu Valdneicai skumeiga dīna: Jōs Dāls vairs najuta cīsšonas. Mīrmīleigā dvēseles stōvūklī Jei gaidēja Augšanceļšonōs breidi, un tōpēc nagōja ar cytom sīvītem uz kopu, lai īsvaideit Jezus mīsu.
Vīnmār, bet seviški taidūs braižūs, kod mes, taipat kai apostoli, jyutamēs pazuduši, kod asam bāguši, īraugūt krystu un nagrybējam nest upuri, myusim tyuleņ ir jōsasteidz pi tōs myusu dzeivē namiteigi myrdzūšōs gaismas, kas ir Vysusvātōkō Jaunova Marija. Jei atgrīzs myusim cereibu.
„Myusu Vaļdneica ir nūgurušajim - Īprīcynōjums, raudūšajim - Mīrynōjums, sliminīkim - Veseleiba, grymstūšajim – drūšō ūsta, grēcinīkim - Glōbēja, bēdeigajim - Īprīcynōtōja, Patvārums tim, kas tū pi Jōs meklej”.(Sv. Jōņs nu Damaskas). Kūpā ar Jū mes sagaideisim naaprokstamū Augšanceļšonōs prīku.


text:
Vysu Svātū dīna
Ir skumes, kas rūnās, kod mes pōrōk pīsasaistam sev pošim un materialajom lītom. Mes asam dusmeigi uz cylvākim, kas it kai pīvērš mums pōrōk moz uzmaneibas. Mes kļyustam greizsirdeigi, dūmōdami par tū, ka cytim ir, un daudz vairōk ir, nakai myusim. Mes sōcam sevi žālōt: cik vyss ir gryuši un cik slikti mums klōjās!
Un tūmēr ir tik daudz kūku un puķu, tik daudz tauriņu un putnu, tik daudz pļovu un mežu, un tik daudz breinumu mums apkōrt, kas ilgojās tikai pēc tō – izdzīdynōt cylvāku nu jō skumem. Īsamōci puķu un kūku vōrdus, putnu un zyvu vōrdus, un Dīva vōrdu. Atver sovu goru gaismai. Atver sovu sirdi prīkam
Tam, kurs gryb īprīcynōt cylvākus, ir jōnas sevī prīks.
Tam, kurs gryb pasaulī īnest syltumu, ir jōnas sevī guņs.
Tam, kurs gryb paleidzēt, ir jōbyun pīpiļdeitam ar mīlesteibu.
Tam, kurs gryb vērs zemes panōkt mīru, ir jōatrūn mīrs sovā sirdī. (F.Bosmans)
***
Īmīsōtō Vōrda Mōte un myusu vysmaigōkō Mōte, Marija, mes sleigstam ceļūs pi Tovom kōjom jaunōs dīnas reitausmā, kas ir veļ vīna lela Kunga dōvona. Mes īlīkam Tovōs rūkōs un Tovā Sirdī vysu myusu byuteibu. Mes byusim Tovi ar grybu, dūmom, sirdi un mīsu. Rōdi mums ceļu, Dabasu Vaļdneica, un pavodi myus ar sovu Mōtes īdvesmu, pat myusu vysnīceigōkajūs dorbūs, lai tī byutu teiri un tyktu pījimti svātō un bezvaineigō Upura breidī.
Dori myus svātus, lobō Mōte, - svātus, kai Jezus mums ir nūvēlējis, kai Tova Sirds myus lyudz un dedzeigi vēlejās. Amen. Esi sveicynōta, Marija!
PŌRDŪMOM
Šōsdīnas Evaņgelija lasejumā mes dzērdējam myusim tik pazeistamūs vōrdus: svēteigi tī, kuri nakōroj pēc monta, svēteigi nūskumušī, svēteigi mīra nesēji – tai sōcās Pesteitōja Kolna mōceiba, kurā sakoncentreita golvonō evaņgeliskō mōceiba par dzeivi. Un laikam nikod cylvāks naspēs izsmeļt vysu šū svātū dīviškeigū vōrdu dziļumus. Kolna mōceiba na jau gadejuma pēc tyka saceita uz kolna. Kai senatnē uz Sinaja kolna tyka dūts Lykums, tai, pasaceļūt uz vīna nu kolnim Galilejas azara krostā, Kungs pasludynōja Sovu Lobū Vēsti, Sovu Jaunū Dereibu, Sovu Jaunū dzeivi. Nu šō kolna atskanēja vōrdi par atjaunōtū dzeivi.
Kolna mōceiba sōcās ar vōrdu „svēteigi”, tys ir – laimeigi, taidi kam ir vysa dzeives piļneiba, bet beidzās svēteibas, voi svēteibu apsūlejums, ar vōrdim: „Prīcojitēs un līksmojit, jo olga jums Debesīs ir lela.” Par kū tod runoj Kungs? Par tim, kurim vīnmār veicās? – Nā! - Par tim, kuri vīnmār ir dzeivōjuši gaišu, nasōpeigu, bezryupeigu dzeivi? – Nā! – Par tim, kurim dzeivē nav gadējušīs škēršli, vilšonōs? – Nā! – Jys nūsauc par laimeigim nūskumušūs, vojōtūs par taisneibu un soka mums, ka cīsšonōs ar mums ir Kungs.
Voi tys kaut kaidā veidā atsateic uz mums? Vysteišōkā! Tōpēc, ka vysa pasaule cīš, kotrs cylvāks cīš. Na par veļti Jaunajā Dereibā saceits: „Pasauļs īgrimis ļaunumā”. Rugta patīseiba, bet eista patīseiba. Mes pīdzymstam šymā pasaulī ar raudom un aizejam ari taipat. Myus nūmōc slimeibas un naspāks. Eisa ir cylvāka dzeive – Ijaba grōmotā tei teik saleidzynōta ar zīdu, kurs šudiņ uzplaukst, bet reit jau ir nūveitis. Veļ šajā grōmotā ir saceits, ka cylvāks, pīdzimis nu sīvītes, dzeivoj nailgu laiku un ir namīra pylns. Pateišam, jo mes pōrdūmōsim sovu dzeivi, mes īraudzeisim, cik daudz tajā ir bejis satricynōjumu, saryugtynōjumu. Var saceit, ka pat nivīna dīna napaīt, lai cylvāks par kaut kū naskumtu, nasamūceitu nu goreigom un mīseigom sōpem. Beigu beigōs, napaspējis uzplaukt, jys sōc nūveist, palīk vōjōks, sajyut vērs sevis soltū, napīlyudzamū nōves rūku. Nikaida šōszemes slava, par vysžylbynojūšōkō, navar myus paglōbt nu šō naspāka; un kod cylvāks, vacs un slyms, atsarūn varas hierahijas augstumūs, patīseibā jys ir nalaimeigs, un nikaida slava jam naspēs aizvītōt tū, kū jys ir pazaudējis.
Nav īspējams nūsaukt vysu, kas myus pīmeklej dzeivē: draugu nūdeveiba, škēršonōs ar mums dōrgim cylvākim, myusu vysdedzeigōkū vēlēšonūs napīsapiļdeišona, trīcīni, kurus mes sajemam sovai patmīleibai, vilšonōs cylvākūs un vyss myusu grēceigais naspāks.
Lai kai izamaineitu dzeive vērs zemes, mes tūmār varam saceit, ka cylvāks, kurs pīdzimis nu sīvītes, dzeivoj nailgu laiku un ir namīra pylns. Kū izcīte cylvāki pyrms pīcom tyukstūšom godu, tū pošu izcīš jī ari šudiņ! Taidi poši ir myusu grāki un tōs pošas skumes, tys pats myusus satrauc kai tyvumā, tai tōlumā, un nav mīra vērs zemes – kai ir bejuši kari, tai tī ari ir: te vīnā, te ūtrā vītā – taida ir cylvāka dzeive. Tei ir leidzeiga tymsai olai, kurā tik tikkū speid gunteņa, un cylvāki brīn pa tū, lai nūkļyut veļ lelōkā tymsumā, jī brīn vīns aiz ūtra, ōtri nūejūt sovu ceļu. Tei ir dzeives eistineiba. Vyss skaistais aizamērst. Kai ir sacējis dzejnīks Deržavins:
Laika upe sovā skrējīnī
Aiznas sev leidza cylvāku dorbus
Un nūgremdej aizmērsteibā
Tautas, vaļstis un kēneņus.
Vyss paīt, nikas napalīk, taida ir eistineiba, ryugtō eistineiba, un tōpēc Svātī Roksti soka, ka „pasauļs īgrymis ļaunumā”. Un Pats Kungs mums soka: „Pasaulē jyusus sagaida bādas”.
Bet kōpēc tod Jys, sludynōdams mums sovu mōceibu, sōc ar vōrdim „svēteigi, jyus” – „laimeigi jyus” – un nūbeidz: „Prīcojitēs un līksmojit”? Mes jautōsim: „Kungs, kaidi tod mes laimeigī, jo mes dzeivojam skumēs un bādōs? Kai mes varam prīcōtīs un līksmōt, jo uz mums kai akmiņs guļ myusu vōjumu, grāku un saryugtynōjumu slūgs? Un tūmār Jys soka: prīcojitēs un līksmojit. Tymā ir Kristus-Pesteitōja spāks, kurs atnōce teiši pi tim, kas cīš, teiši pi tim, kurim Jys sacēja: „Nōcit pi Manis vysi, kas strōdojat un cīšat gryuteibas”. Un tymsajā olā atsavēre lūgs, un nu turīnes izleja gaisma, un Jys sacēja: ”Vysi, kas cīšat gryuteibas, prīcojitēs, jo Es cīšu kūpā ar jums. Es jyusus īvesšu gaisājā pasaulē. Prīcojitēs un līksmojit, jo lela ir jyusu olga debesīs”.
Kas tod tei ir par olgu? – Tei ir bezgaleigō Kristus mīlesteiba, kas myusus apjem kai gaisma, kai svēteiba, kai prīks, kai mīrs. Un mes atnōkam uz bazneicu, lai pīsaukt Jū, tōpēc ka debesis ir tepat; tōs nūsalaiž pi mums svētneicā, kod mes nūturam Svātū Misi. Pats Kungs atnōk pi mums, un debesis atspeid pōr mums. Tōpēc tagad, te asūt un lyudzūtīs, myusim ir jōsajyut, ka Dīva rūka, Kristus svēteiba, ir pōr kotru nu mums, ka Jys myus paceļ, dūd mums spāku, dūd mums prīku, tōpēc ka nav mums cyta Pesteitōja, kai vīneigi Jezus Kristus. Un asūt blokus Tam, kurs izcīš myusu cīsšonas, izamaina vyss – bādas pōrsavērš prīkā, tymsa izkleist, uzaust gaisma, un mes varam iztaisnōt sovus placus, drūši skateitīs uz prīšku un saceit: „Ar mums ir Dīvs, saprūtit tū, pogōni, un pasakļaunit Jam”. Mes varam saceit: „Kungs ir muna gaisma un muns Glōbējs, nu kō maņ beitīs?”
Atnōk prīks, tymsā atspeid gaisma: „gaisma atmirdzēja tymsā, un tymsa tū nauzvarēs”. Šū gaismu mes varam īraudzeit tikai ar ticeibas acim. Nikas myus naizglōbs, izjamūt ticeibu, kas aizvad pi Kristus – Pesteitōja. Atverit sovas sirdis tagad, te un šymā breidī, lyudzitēs, lai Jys pīsaskar jums, lai Jys te, un šajā breidī nūjem nu jyusim vysu dzeives smogumu. Tōpēc, ka Jys pats soka: „Nōcit pi Manis!” Un tagad myusim ir jōīt pi Jō – tod mes atrassim mīru myusu dvēselem: gaismu, mīru, mīlesteibu, prīku un svātlaimi. (Pr.A.Meņs)
Par myužeigū un pōrejūšū.
Kaids gudrinīks ir sacējis, ka navar divreiz īkōpt vīnā un tajā pošā upē, jo yudiņs aiztak, un pēc sekundes tys vairs nabyus tys pats yudiņs, bet pavysam cyta straume. Taipat ari laiks, kurs namiteigi skrīn uz prīšku. Pyrms stuņdes mes veļ bejam ceļā uz bazneicu, bet tagad asam jau vasalu stuņdi tyvōk sovas dzeives beigom. Laiku navar apturēt – tys aiznas vysu sev leidza. Un Kungs nu myužeibas stīp mums pretim rūku, lai mes šajā dzeives straumē napazustu, nanūsleiktu, lai myusim byutu Jō spāks, Jō svēteiba un mīlesteiba.
Nav nu mums atkareigs, voi mes spēsim šū paleidzeibu izmontōt, tōpēc ka myusu dzeives laiveņa ōtri paskrīn garum krostim, un, raug, kur breineiga pīstōtne, un mes aizadūmojam: pīstōt, voi napīstōt, bet, cikom mes dūmōjam, tei jau aizsleidēja mums garum.
Ir kaids stōsts par vīnu zānu, kurs bērneibā, staigōdams pa īlu, pēkšni pamanēja sīnu un tajā – zaļas durovas. Jys tōs atvēre, durovas nabeja aizslāgtas, un, īgōjis īkšā, jys īraudzēja breinumaini skaistu dōrzu, taidu, kaidu jys sovā myužā veļ nikod nabeja redzējis: tī auga naparostas puķes, rūtaļōjōs breinumaini dzeivnīki, dzīdōja nadzērdāti putni, un naizsokami labesteigas sīvītes jū sveicynōja. Kai sapnī jys aizgōja nu šō dōrza, jo jam tai nasagrybēja īt prūjom, bet sīvītes – dōrza sorgōtōjas – jam sacēja: „Kaidu reizi tu pi mums atsagrīzsi, bet tikai tod, kod tū pats grybēsi”.
Un tai, pēc daudzim godim, kod zāns jau beja students, jys brauce pa šū īlu. Jys najauši īraudzēja jau seņ aizmērstū žūgu un zaļōs duroveņas. Jys grybēja uzsaukt šoferam: „Apsastōj!”, bet pēc tam padūmōja: „Es nūkavēšu uz eksamenu, nūkavēšu uz institutu”, un aizbrauce garum, dūmōdams: „Es atsagrīzšu, un tod nu gon es pīklauvēšu pi šom durovom”. Bet, kod jys brauce atpakaļ, jys vairs naīraudzēja zaļōs durovas: beja mōjas, beja sīna, bet nikaidu durovu nabeja. Un tai tys atsakōrtōja jō dzeivē vairōkas reizes: kod jys kaut kur steidzēs , pēkšni jam ocu prīškā nūsastōja sīna un nūslāpumainōs zaļōs duroveņas uz dabasu un zemes paradizi. Un jys sacēja sev: „Redz, kur tōs ir! Tikai tagad maņ nav laika, tagad maņ jōsasteidz – es tū izdareišu atpakaļceļā!” Bet atpakaļceļā nikō vairs nabeja. Kod jys palyka vacs, tod beidzūt saprota, ka veļteiga beja jō steiga, ka tys vyss beja tukšeiba, ka jys dzynōs pēc mirāžas, bet sovu laimi dzeivē palaide garum. Un tod kaidu nakti jys, izmysuma dzeits, izgōja nu mōjom un kleida pa pazeistamū īleņu, carādams īraudzeit apburtōs durovas. Bet nu reita jū atroda myrušu, pa tymsu īkrytušu napamaneitā bedrē.
Tys ir stōsts – legenda par myusu dzeivi. Ari mes taipat skrīnam pa dzeivi, bet Dīva bolss myus sauc: „Apsastōj, atsagrīzīs!” Myužeibas bolss myus sauc: „Ir pi Manis deļ tevis vyss: Kristus Sirds, kas vysim atvārta, Kristus mīlesteiba, kas vysu aptver. Apsastōj, īsaklausi!…” Tōpēc jau bazneicom ir īreikōti zvoni, lai cylvāki, kuri steidzās sovōs ikdīnas gaitōs voi strōdoj, dzēržūt zvona skaņas, apsastōtu un padūmōtu: „Kungs myusus sauc”. Un lai kotrs, kurs ir teirumā voi tērgā, apsastōtu šymā breidī un nūskaiteitu lyugšonu.
Kaidreiz beja skaists īrodums: kod bazneicā sv. Mises laikā nūtyka Paceļšona, zvanēja bazneicas lelais zvons – un vysi cylvāki, izdzērduši zvona skaņas, uz breidi pōrtrauce sovu dorbu, lai atcarātūs par Kungu, atcarātūs par debesim, pacaltu uz debesim sovas acis, - jo mes vysu laiku pa zemi rūkamēs, it kai myusim vērs tōs myužeigi dzeivōt.
Paceļt acis uz debesim – tōpēc, lai atsadzeivynōt, lai sajimt Svātō Gora dōvonas, lai sajust, ka myužeiba tepat blokus. Bet mes paejam garum, naīvārojam, steidzamēs un palīkam tukšom rūkom. Jā, dzeive ir skrējīņs, apsastōt nadreikst, bet var sajimt nu Kunga žēlesteibas dōvonu un myuža golā – myužeibas vainagu.
Apostols Pōvuls par sevi sacēja: „Lobu ceiņu izceinēju, skrējīni pabeidžu, ticeibu saglobōju. Atlīk maņ tikai sajimt taisneibas vainagu, kū muns Kungs, taisneigais Tīsness, dūs man tymā dīnā…”
Lai Dīvs dūd, ka ari mes vysi sovas dzeives beigōs varātu par sevi saceit, ka skrējīni pabeidzem, ticeibu saglobōjam. Bet kai saglobōt ticeibu šajā steigā un burzmā? Tikai tod, kod mes ik pa breižam paceļsim sovu skotu uz debesim, tikai pīvēršūt sovu sirdi Tam, Kurs vīnmār ir pōr mums, pōr vysu pōrejūšū, aizejūšū, laiceigū, tōpēc ka Kungs vīnmār aicynoj: „Nōcit pi Manis vysi, kas asat bēdeigi un gryutsirdeigi, jemit Munu jyugu uz sevis: jo Muns jyugs ir pateikams un Muna nosta ir vīgla”. (Pr.A.Meņs)
2. novembris – Dvēseļu dīna.
Ar aizīšanu myužeibā nūsaslādz cylvāka dzeive, laiks, kas jam beja dūts, lai pījimtu Dīva žēlesteibu, kas atklōta Kristū. Tyuleņ pēc nōves nūteik atseviškō tīsa, kuras iznōkums ir voi nu tyuleiteja īīšona Dabasu svātlaimē, voi ari nūnōkšona škeisteitovā, voi myužeigajā pazusšonā.
Tī, kas mērst žēlesteibas stōvūklī un draudzeibā ar Dīvu, un kas ir piļneibā škeisteiti, dzeivoj uz vysim laikim kūpā ar Kristu. Jys redz Dīvu taidu, kaids Jys ir. Šei dzeive kūpā ar Dīvu un svātajim teik saukta par Debesim.
Tī, kas mērst Dīva žēlesteibā un draudzeibā, bet nav piļneibā škeisteiti, lai gon jim nūdrūšynōta myužeigō pesteišona, izcīš pēc nōves škeisteišonu, lai īgyutu svātumu, kas napīcīšams īīšonai dabasu prīkā.
Kristītis, kurs sovā nōvē ir vīnōts ar Kristus nōvi, uzlyukoj tū kai atsagrīzšonu pi Kristus un īīšonu myužeigajā dzeivē. Par tū līcynoj ari rituala vōrdi, kas teik izsaceiti Postora svēteibas laikā: „Aizej, kristeigō dvēsele, Dīva, vysuvarenō Tāva, vōrdā, kas tevi ir radējis; Jezus Kristus, dzeivō Dīva Dāla, vōrdā, kas ir cītis par tevi; un Svātō Gora vōrdā, kura žēlesteibu tu sajēmi. Lai tev teik sagatavōta mīra vīta pi Dīva un svātajim. Atsagrīz pi sova Radeitōja, lai tu radzātu Pesteitōju vaigu vaigā.”
Leigovaiņs atnōk naktī… Gaisma, kas nadreikst izdzist, ir ticeibas gaisma. Mūdreiba, uz kuru aicynoj Jezus, vīnmār ir saisteita ar Jū, ar Jō atnōkšonu kai pādejā dīnā, tai ari ikdīnā.
Tai ka mes nazynam ni sovas aizīšonas dīnu, ni stuņdi, tod, sekojūt Kunga breidynōjumam, myusim ir jōbyun namiteigi mūdrim, lai nūpeļneitu tū, ka, nūsaslādzūt myusu zemes dzeivei, mes varātu byut kūpā ar Jū Dabasu gūdeibā un tyktu īkļauti Dīva svātū pulkā.
Byusim vīnōti ar Jezu Jō Sirds mūdreibā! Svēteigs ir tys, kas nūmūdā! (V.E. Ā.A.Brumanis)
Vatikana radio ziņas.
Roma. Itālija. Lai ari oficialais protokols tū naprosa, Vatikanā ir sāras: 83 godu vacumā Romas Pija XI klinikā ir miris Kamillo Čibins, kaidreizejais Vatikana žandarmerijas generalis. 1971. godā nūnōcis karaveiru korpusa generalinspektora omotā, Čibins vadēja Vatikana žandarmeriju 35 godus, nūkolpōdams Svātajam Krāslam pavysam 58 godus nu pāvesta Pōvula VI leidz Benediktam XVI. Šū daudzū godu laikā ir bejuse dīna, stuņde un minute, kurus jys nikod vairs nagrybātu pōrdzeivōt: 1981. goda 13. maija plkst. 17.17, kod pāvests Jōņs Pōvuls pakryta, īvainōts un nūasiņōdams pēc atentata, kuru izdarēja Ali Agdža. Pēc šō nūtykuma jys īsnēdze atlyugumu, bet pāvests Jōņs Pōvuls II tū napījēme. Godu pēc atentata, Fatimā, uz kurīni Jōņs Pōvuls II beja devīs svātceļōjumā, lai pasateikt Dīvmōtei par izglōbšonu, Čibins apturēja veļ vīna naprōša rūku, kurā beja nazis, ar kū jys uzbruka pāvestam. Čibins aizgōja pensijā 2006. godā, nūdūdams vadeibas grūžus sovam vītnīkam Domeniko Džiani, kurs pošlaik ir Vatikana žandarmerijas generalinspektors.
Vatikans. 28. oktobrī nūtyka svineiga jaunō mōceibu goda atklōšona pāvesta „Urbanianas” universitatē. Ar uzrunom mōceibu goda atklōšonā uzastōja universitates kanclers, kardinals Ivans Diass, kurs ir ari Tautu evaņgelizacijas Kongregacijas prefekts, kai ari studentus uzrunōja vīns nu Afrikas veiskupu Sinodes daleibnīkim, Kinšasas arhiveiskups Lorens Monsenguo Pasinja.
„Urbaniana” kotru godu pījem ap pusūtram tyukstūšam studentu nu 90 vaļstim. Bez centralōs mōceibu īstōdes Vatikanā, universitatei ir veļ 92 filiales 5 kontinentūs, taidā veidā atspūguļojūt Bazneicas vyspasaules raksturu un tōs kulturas daudzveideibu myusdīnu globalizeitajā sabīdreibā.
Makedonija. Makedonija gatavojās plaši un svineigi atzeimēt 100 godus nu Mōtes Terezes dzimšonas. Asociacija „Mōte Tereze”ir sagatavōjuse programu, kas saucās „Symts manifestacijas sakarā ar 100.- tū godadīnu nu Mōtes Terezes dzimšonas”. Stojans Trenčevskis, žurnalists un publicists, Mōtes Terezes dzeives ceļa pētnīks un biografs, kurs preses konferencē stōdēja prīškā svineibu programu, pastreipōja, ka tai ir atklōts raksturs, tai var pīsavīnōt jebkuras vaļsts humanitarōs organizacijas. „Sagatavōtais projekts ir vārsts uz tū dinamiku, ar kuru dzeivōja Mōte Tereze, veļtejūt sovu dzeivi cytim. Mes vēlejamēs, lai kotrs sajustu sovas sirds un dvēseles īdarbeibas dziļumu”, - pastreipōja Trenčevskis.
Svineigī pasōkumi sōksīs 10. decembrī - dīnā, kod Mōtei Terezei Norvegijas golvaspiļsātā Oslo tyka pasnāgta Nobela premija (www.catholic.uz)
ZIŅŌJUMI
2. novembris – Dvēseļu dīna – sv. Mises Aglyunā plkst. 7.00; 12.00; 19.00. Rageļūs – plkst. 10.00; Peipiņūs – plkst. 12.00.
Nu 2. – 8. novembram lyugšonu oktava par myrušajim.
8. novembrī sv. Mises Aglyunā plkst. 10.00; 12.00; 19.00. Rageļūs – 10.00; Peipiņūs – 12.00.


text:
Vikipedeja:Pareizraksteiba
Itymā rakstīnī dūtys stiļa rekomendacejis ap latgaļu Vikipedejis rakstīņu pareizraksteibu.
Latgolā tān lītoj 2 voi 3 pareizraksteibys. Vēļ da myuslaiku plaši lītoj Pītera Stroda pareizraksteibu, kai i jaunū (Leikumys i Cibuļa pasūleitū) pareizraksteibu. Var īskaiteit Bazneicys lītuotū latgaļu volūdu par trešū pareizraksteibu - jei leidzeiguoka P.Stroda ortografejai, bet kod nakod jamā saksteigai/koņsekventai lītoj cytys golyunis, cytys vuordu formys. Pīvadumam, dabasi latgaļu volūdā (i Stroda, i jaunajā pareizraksteibā) ir veirīšu kuortys vuords, a pazeistamuo lyugšona Bazneicys oficialajūs tekstūs suocās Tāvs myusu, kas esi debesīs.... Goduos taipoš, ka autori, kurim latgaļu volūda dzymtuo, rauga sova nūvoda vītrunu aizraksteit ar baļtīšu literim. Pylna dazynuošona ap pareizraksteibys viesturi byutu cyta rakstīņa tema. Ite var skaiteit ap tim pareizraksteibys principim, kurus varātu lītuot Vikipedejis autori.
Puslopu ruodeklis
Kaidu Pareizraksteibu lītuot latgaļu Vikipedejā[pataiseit]
Izaver, ka jaunūs autoru i skaiteituoju atspaids irā jaunuos pareizraksteibys pusē. Jaunuo pareizraksteiba nav vēļ oficialai pīzeita i dorbs vēļ na golā, bet jau irā lobi resursi, kur tū pareizraksteibu var vuiceitīs. Jei izaškir nu Pītera Stroda pasūleituos pareizraksteibys caur divskani "uo" agruokuo apzeimīņa "ō" vītā (pīvadumam, "muote" na "mōte"). Taipoš cieški vajag raksteit "ie" nazkodejuo "ē" vītā (pīvadumam, "viesture" na "vēsture") - tok goduos i tai, ka "ē" irā i pa vacajai, i pa jaunajai pareizraksteibai. Izaškir taipoš divskaņu "iu" i "yu" lītuošona.
Kaidi reiki pareizraksteibai lobuot[pataiseit]
Leidz šam latgaļu speļčekera (aba pareizraksteibys puorsavārtiva) mums navā. Taidu vēļ napasūla ni Tiļde iz Windows, ni Māra Laurecka Linuksa (Mandrive Linux) distribuceja. Vysulobuokais, kū varim dareit - vuiceitīs latgaļu pareizraksteibu nu gruomotu. Cīši nūdareigys irā L.Leikumys gruomotys ("Lementars" i "Vasals") - verīs nūruožu.
Kai raksteit cytu volūdu sovumvuordus?[pataiseit]
Latgaļu volūdā cytu volūdu vuordi puorrokstomi pa izrunai. Pīvadumam, pazeistamī skrīnmašiņu konstruktori irā bruoli Vilburs Raits i Orviļs Raits. Datora lītuotuojam taida raksteiba paleidz vuordus latgaliski izrunuot, bet napaleidz atrast originalu. Partū byutu īsokoms vysur raksteit īskovuos nūruodis originalraksteibā (a volūdom, kurys nalītoj latiņu voi kirilicys literu - i latiņu transkripcejā). Vikipedejis autori var raksteit tai: Pyrmūs vodomūs skrīnmašiņu projektus sagatavēja bruoli Raiti - Vilburs i Orviļs (Wright brothers). A voi Japanejā poša augstuo kolna sauc Fudzi (Fuji, 富士山 - fuji san).
Cyta vareiba byutu raksteit kai suomu volūdā voi vaidu godūs baļtiski - atdolūt svešū sovumvuordu nu latgaliskuos golyunis ar kurū naviņ simbolu (kolu ci apostrofu). Pīvadumam, 'Krišjāņa Valdemara ūļneicys nūsaukums 2 pasauļa vaidu laikā beja Hermann'a Göring'a ūļneica (vuocīšu vuordi dūti originalraksteibā, bet aiz apostrofa dalyktys latgaļu golyunis). Ci HTML:a markiešonys tagus navā gryuši izvuiceit (eisynuojumam HTML latgaļu golyuni dalīk piec kola).
Nūruodis[pataiseit]
- [1] - Eiss roksts par pareizraksteibu - A.Breidaks, L.Leikuma i cyti.
- [2] - Var šursyuteit J.Cybuļa i L.Leikumys "Lementaru" i "Gruomotu školuotuojim" (zam nūruodis Publikācijas)
- [3] - Var šursyuteit L.Leikumys sastateituos gramatikys 1 dali. (Pylna gramatika ir gruomotā "Vasals").
- [4] - I.Sperga par vacū i jaunū pareizraksteibu
- [5] - Cyts tūs pošu puordūmu variants: kai raksteit Coca Cola i Peugeot
- [6] - latgaļu pareizraksteibys komiseja
- [7] - S.Seiļa pareizraksteibys projekts (viesturisks materials)


text:
Gruoveru pogosts
Gruoveru pogosts irā Aglyunys nūvoda teritoriskais padalīņs Latgolā. Pogostā dora Gruoveru pamatškola, biblioteka i tautys noms. Pogosta ļauds pīdar Gruoveru katuoļu parapejai, Gruoveru pravoslavu i Kovaļovys staroveru parapejai.
Viesture[pataiseit]
Viesturiskai lelums Gruoveru pogosta zemu bejs Daugpiļs apleiciņa Aulejis pogostā, kurs īstateits 1930 godūs nu Izvolta pogosta zemu. 1945 godā Daugpiļs apleiciņa Aulejis pogostā īstateja Aulejis solys padūmi. 1954 godā solai daškir likvidātū Apšenīku solu. 1964 godā Aulejis solu puorsauc par Gruoverim, a sābru solu Ostrovu par Auleju. 1968 godā Gruoveru solai daškir Vuoveru solu, a daļu Gruoveru solys teritoreju daškir Škeļtiņu solai. 1990 godā solu reorganizej kai pogostu.[2] 2009 godā kai administrativu teritoreju pogostu daškir Aglyunys nūvodam.
Rūbeži[pataiseit]
Gruoveru pogosts tur rūbežu ar:
- Aglyunys nūvoda Aglyunys, Kastulīnis i Škeļtiņu pogostu;
- Dagdys nūvoda Ondrupinis pogostu;
- Kruoslovys nūvoda Aulejis, Izvolta i Kumbuļa pogostu.
Nūruodis[pataiseit]
- ↑ Latvejis dzeivuotuoju skaits pošvoldūs 01.07.2010.
- ↑ Latvijas pagasti. Enciklopēdija. A/S Preses nams, Rīga, 2001-2002 ISBN 9984-00-412-0


text:
Vikipedeja (anglīšu: Wikipedia) — daudzivolūdeiga škārsteikla eņciklopedeja ar breivu turīni. Jei pīraksteita, izlītojūt wiki tehnologeju. Vikipedejis infrastrukturu patur napeļneiguo organizaceja 'Wikimedia Foundation', kura daboj pazīdu nu vysa pasauļa.
Kūpeiga dazynuošonaLabot
Eņciklopedejis rakstīņūs pasūleitū informaceju breiv na viņ skaiteit, a i puorspīst i cytaiži plateit; autortīseibys iz informaceju irā cīši aprūbežuotys. Vysu itū turīni pīrakstejuši skaiteituoji - ci registrāti lītuotuoji, ci anonimi gosti. Vikipedejis anglīšvolūdeigais projekts aizasuoce 2001 gods janvara 15 dīnā. Na par ilgu atsaroda taidi poši projekti i cytuos volūduos. 2005 gods decembra mienesī suocēs dorbs pi latgaļu Vikipedejis testa versejis.
Vikipedejis lobumsLabot
Rakstīņu skaitsLabot
Itū enciklopedeju (anglīšu volūdā) regularai papylda tyukstūšys cylvāku, kuri labi zyna sovu omotu i muok raksteit saprūtamai.
Tai var labi konkurēt ar komercialom eņciklopedejom. Anglīšu Vikipedejā 2006 gods beiguos beja kaidys 960 tyukstūšys rakstīņu (5-10 reižu vaira kai Britannica - lelajā Britu eņciklopedejā). A latgalim izdrukavuotys myuslaiceigys eņciklopedejis navā vysā, partū Vikipedejai ite var byut unikala role, ka byus koč nazcik desmišu ļaužu, kuri ite raksteis ap vysaidom zineibys i ļaužu dzeivis atzarem.
Guodu boguotumsLabot
Vikipedeja navā atsaceiga vīnai ļaužu grupai, partū jamā irā daudzipuseiga dazynuošona i visaidi redzīni. Vītys ite atlycyn, i tys ļaun apsavērt temu lobuok na parostajuos, drukavuotajuos eņciklopedejuos.
MoksaLabot
Informaceja Vikipedejā namoksoj nikuo, jei pasūloma sadareibā ar GNU Breivuos dokumentacejis liceņceju, partū pi juos datikšona irā vysim, kurim gribīs. Cytys eņciklopedijys duordži moksoj i Latvejā juos moz drukavoj i puordūd.
Vikipedejis kritikaLabot
Vysu breivai papyldomajā eņciklopedejā izagoda i tryukumi, kurus juos kritiki pīmiņ saceidami, ka Vikipedejis projekts nadereigs voi nūlykts nalūbei. Cieškuok dzierdātī kritiku argumenti taidi:
VandaliLabot
Kuri nakuri cylvāki teišom samaitoj Vikipedejis rakstīņus, izsvīž jūs turīni i leidzeigai. Nazcik kritiku pasasacejuši, ka Vikipedejis projekta raisteiba i rakstīņu skaita lelynuojums davess da lela vandalizma i projekts nūmiers pats nu sova haosa i anarhejis. Vys jau irā zynoms, ka ļaužu, kuri grib grīztīs da loba parāda , irā daudzuok kai vandaļu, deļ tuo samaituotī rakstīni dreiži atsagrīž da napasenejuos lobuos versejis (tū ļaun Vikipedejis programatura). Atsagrīžūt pi agruokuos versejis, par nazcik sekunžu var izlobuot sovvaļnīku padareitū bādu.
ProfanacejaLabot
Var lomuot Vikipedeju par informacejis naprofesionalumu. Leluma ļaužu dūmi naatsateik objektivim zineibys faktim. Partū daudzeji parostī datoru lītuotuoji var napīzeidami akademiskūs autoritetu puortaiseit rakstīņus kaidā naviņ napareizā atmejā. Tok dzeivē tai goduos reši - taišni autoritets, a na profani var aizastuot par sovu iņterpretaciju i pīminēt taidus faktus, kirūs i profani var pazeit kai pareizus i tycamus.
PolitkorektumsLabot
Izagoda, ka Vikipedeja nasatur pi politkorektuma aizprasejumu. Atsarūn vaicuojumi, ap kurim vajag raksteit maneigai, kab naīļaunuotu cytu Vikipedejis lītuotuoju. Taidu vaicuojumu, ticīs, nabyus daudzi; gruomotuos izdrukavuotuos eņciklopedejis vēļ cīšuok komojās ar politkorektumu.
StreideibysLabot
Vikipedejis kritiki roksta ap cieškim konfliktim redaktoru vydā ap tuo voi cyta rakstīņa pareizumu, vysaidom faktu interpretacijom i tt. Dzeive ruoda, ka tūlaik streideibys var izlītuot rokstūt objektivuok i īlaižūt raksīnī vysaidus redzīņus ap streideigajim vaicuojumim.
Stiļa pamatiLabot
Vysim latgaļu Vikipedejis autorim byutu labi turētīs pi stiļa nūsacejumu. Irā stiļa nūsacejumi, kuri kūpeigi vysim - i anglīšim i latgalim. No vajadzeigi i stiļa nūsacejumi, kuri latgalim izaškir nu cytu volūdu, pīvadumam, pareizraksteiba.


text:
Sīnuojis nūvods
Sīnuojis nūvods irā pošvolds Latgolys reitūs pi Krīvejis rūbeža. Pošvolda centrys — Sīnuojis mīsts. Nūvods tur rūbežu ar Dagdys i Ludzys nūvodu, taipoš ar Krīvejis Federacejis Opskovys i Boltkrīvejis Vitebska apgabali.
Puslopu ruodeklis
Pasauka[pataiseit]
Nūvoda pasauka cālusēs nu Sīnuojis mīsta, a tys sovu pasauku dabovs nu upis — Sīnuojis (sīna upe). Baļtīšu volūdā vuords Zylupe (latvīšu: Zilupe) atsarads 20 godusymtā kai agruokuos latgaliskuos pasaukys Sīnuoja aba Sīnupe tuoļuoks napareizs „puorcālums” krīvu volūdys ītakā (krīvu: CиHяя).
Doba[pataiseit]
Sīnuojis nūvoda teritorejis pūstumu i reitu daļa īīt Mudovys zamainis Sīnuojis leidzonainē, a dīnavydi i vokori Latgolys augstainē. Poša augstuo nūvoda viersyune - Rudovys kolns (244 m). Nūvoda centrys Sīnuoja 62 km atostumā nu Rēznis i 302 km atostumā nu Reigys. Atostumi da nūvoda centram - nu Ļauderim i Posyunis 12 km, nu Zaļesis 7 km.
Viesture[pataiseit]
Pošvolds īstateits 2002 godā, saškirūt Sīnuojis mīstu i Zaļesis pogostu. 2009 godā nūvodam dasaškiera Ļauderu i Posyunis pogosts.
Dzeivuotuoji[pataiseit]
Sīnuojis nūvodā dzeivoj 3 655 dzeivuotuoju (2011 gods), nu jūs 868 latvīši, 1994 krīvi 574 boltkrīvi, 89 puoli i 131 cytys tauteibys.[3] 48% (1748 cylvāki) nu vysu dzeivuotuoju dzeivoj Sīnuojis mīstā, 23% (825 cylvāki) Zaļesis pogostā, a tuoļuok nu nūvoda centra Posyunis pogostā 19% (685 cylvāki), Ļauderu pogostā 10% (397 cylvāki).[4] Nūvodā dzeivoj 1741 veirīts i 1914 sīvītys. Lelums dzeivuotuoju irā Romys katuoļu ci pravoslavu ticeigī.
Leluokuos nūvoda solys[pataiseit]
Zeimeigi ļauds[pataiseit]
- Vitolds Valeiņs (1922 – 2001) — literaturzininīks, latgaļu ļaudiskais dareituojs, „Latgalīšu lirikys viesturis” (1998) autors, sastatejs gruomotu „Latgalīšu dzejas antoloģija” (2001). Dzims Istrys (niu Ļauderu) pogosta Rudovā;
- Grigorejs Groms (1928 - 1987) - uorsts, pediatrys, darejs Bārnu kliniskajā universiteta dzeidātovā Reigā, vadejs Latvejis pediatru ziniskuo bīdreibu, gruomotys "Bārnu cukravaideibys" (1968) krīvu volūdā autors. Dzims Posyunis pogostā.
Vuiceiba i kultura[pataiseit]
Nūvodā dora Posyunis pamatškola, Sīnuojis vydškola i Sīnuojis muzykys i dailis škola. Vīna bārnu pyrmškolys īstote Sīnuojā i pyrmškolys bārnu grupa Posyunis pamatškolā. Ļauderūs, Posyunē, Sīnuojā i Zaļesē dora biblioteka. Golvonā nūvoda kulturys īstote irā Sīnuojis Tautys noms, taipoš dora i Posyunis tautys noms i Ļauderu kulturys centrys.
Komercdarbeiba[pataiseit]
Vysuvaira nūvodā daraksteiti iņdividualī pasajāmumi i zemnīku saimisteibys, taipoš sabīdreibys ar aprūbežuotu atsaceigumu (SIA).[5] Pasajāmumi aizajim ar solsaimesteibu i mežsaimisteibu. Zeimeigu vītu aizajim transporta pakaļpīni, partū ka nūvodā irā īdeveigi tranzita celi. Mīstā dora nazcik sātysparāda pakaļpīņu pasajāmumi.
Sative[pataiseit]
Sīnuojis nūvodu ar cytom apleicis teritorejom saškir autoceļš i dzeļžaceļš. Nūvoda pūstumu daļu škārsoj vaļsteibys golvonais autoceļš A12 (Jākubmīsts - Terehova), kas irā daļa nu Europys zeimeibys ceļa E22 (Lelbritaneja - Krīveja). Terehovā rūbežkontrolis punkts ar Krīveju, cieški byun autotranzita ailis. Pa pūstumu - dīnavydu tecīņam nūvodu škārsoj regionalais autoceļš P52 (Sīnuoja - Škauna - Bukmuiža). Zaļesis pogostu i Sīnuojis mīstu škārsoj dzeļžaceļa lineja Rēzne II - Sīnuoja, nūvoda teritorejā vīna staceja Sīnuoja.
Slavvītys[pataiseit]
- Draudzeibys kurgans - 1959 godā iztaiseits kaupris ar alejom nu treis vaļsteibom tautu draudzeibai
- Grebļa kolns - 5 km gars ladslaika kaupris ar seviški ratu dobu
- Posyunis Svātuo Dominika Romys katuoļu bazneica - vīna nu pošu zeimeigū baroka bazneicu Latgolā, pastateita 1770 godā
- Rudovys kolns (244 m) - poša augstuo vīta Sīnuojis nūvodā
- Rundānu valna dūbys - vaļsteibys sorgojamais geomorfologiskais objekts


text:
Svahili volūda
Svahili volūda (Kiswahili) irā leluokuo bantu volūda i vīna nu zeimeiguokom volūdom Afrikys koņtinentā. Svahili volūdā runoj vairuok kai 50 milijonu[1] cylvāku, bet dzymtuo jei irā tik 5—10 milijonim runuotuoju. Svahili irā Kenejis, Tanzanejis i Ugandys oficialuo volūda, kai ari Afrikys Savīneibys dorba volūda. Austrumafrikā svahili cieški kolpoj kai lingua franca.
Piec M. Gatrija negenetiskuos bantu volūdu klasifikacejis svahili pīdar pi grupys G42.
Rokstā teik lītuots latiņu alfabets, kū aizvodova kristīšu misionari. Pyrmuok tyka lītuots arabu alfabets.
Nūruodis i olūti[pataiseit]
- ↑ Lutz Marten, "Swahili", Encyclopedia of Language and Linguistics, 2nd ed., 2006, Elsevier


text:
PAROSTŌ LITURGISKŌ LAIKA 26. SVĀTDINE
Lyugšona sorgeņgeļam. Muns svātais Sorgeņgeļ, slava Dīvam, kurs sovā myužeigajā gudreibā mani uzticējis Tev! Lai slaveits Kungs par tū spāku, kū Jys Tev devis, lai Tu byutu Jō labvēleibas, maiguma un žālsirdeibas leidzstrōdnīks! Lai pateiceiba Jam, jo Jys ir licis Tev kolpōt Jō Mīlesteibai munā lobā! Es Tev pasateicu par Tovu pastōveigū klōtbyutni man blokus, par Tovu padeveibu un labvēleibu, par paļōveibu un aizsardzeibu, kū Tu man dōvoj, par Tovu naatlaideibu, mani mīļojūt, par Tovu uzticeibu, man kolpojūt.
Tu, kas vysu laiku redzi Dīva Tāva vaigu, dōvoj Jam munas lyugšonas. Es uzatycu Tev. Ej man pa prīšku, sūļoj aiz manis, pavodi mani. Aizsorgoj mani, īdvesmoj mani, paleidzi man pazeit Dīva grybu un izvēli. Paleidzi man tū pījimt un piļdeit jebkurūs apstōkļūs „ar bolūža vīnkōršeibu un čyuskas gudreibu”(Mt 10,16).
Pasorgoj mani nu sātana un jō ļaunū goru uzbrukumim. Paleidzi man sekmeigi pretōtīs kotram kārdynōjumam pret ticeibu un paļōveibu uz dīviškū Apredzeibu, pret pazemeibu, škeisteibu, mīlesteibu uz Dīvu un munim brōlim.
Svātais Sorgeņgeļ, škeistej munu atmiņu, pasorgoj mani nu naapvaļdeitas, beistamas iztēles, nu jyutu kārdynōjumim, nu maļdeigom ļaunō gora īdvastom iluzijom, kas izkrūpļoj munus sprīdumus, īmydzynoj munu sirdsapziņu, parōda moldus kai patīseibu, ļaunū kai lobū.
Apgaismoj munu iztēli, škeistej iztēles ainas, kas manī rūnās, dori spēceigōku muna saprōta gaismu, dōvoj man sovu nasatricynojamū mīru vysūs nūtykumūs, vysūs pasaules fiziskajūs un moralajūs ļaunumūs, kū pīļaun dīviškō Apredzeiba.
Kunga eņgeļ, esi man labvēleigs, cenejīs kūpā ar mani, lai es vīnmār dzeivōtu Dīva mīrā un lai es uzticeigi kolpōtu Jō gūdam caur Jezu Kristu, munu Pesteitōju. Amen. (nu grōmotas „Lūgties kā Ķēniņa bērnam”).
PŌRDŪMOM
Vōrdi un dorbi.
Vīns soka „jā” un nadora, bet ūtrais vyspyrms soka „nā”, bet tūmār vālōk īt un izdora tū, kas vajadzeigs. Dorbi ir svareigōki nakai vōrdi. Bet voi pateišam tys ir tai? Voi tam, kū cylvāks runoj, nav lelas nūzeimes? Voi skaitōs tikai dorbi? – Leidzeiba par divim dālim ir lobs īmeslis uzdūt jautōjumu par sakareibu storp vōrdim un dorbim.
Īsadūmōsim taidu situaciju: sīva jautoj veiram: „Tev garšoj munas pagatavōtōs pušdīnes?” , bet veirs atbiļd: „Īgaumej, ka tod, kod es nikō nasoku, tys nūzeimoj, ka asu apmīrynōts.” Taida nūstōja ir beistama, jo pamozam šaidas atbiļdes var sabūjōt laulōtū sovstarpejōs atteiceibas. Sīva gryb dzērdeit uzslavas vōrdus, jo jei ir cantusēs sagatavōt veiram pēc īspējas lobōk. Bet veirs ir nūsaskaņōjis tikai uz ēsšonu, na uz sarunu ēsšonas laikā un tōs traucēšonu. Ar laiku sīvai vyss paliks vīnaldzeigs, un jei ryupesīs tikai par tū, lai veiram byutu pylns vādars. Jī obi kūpā sēdēs pi pušdīņu golda, bet tūmār byus kotrs pats par sevi – klusejūt.
Teiši vōrdi, runa, saruna dora tū, ka myusu dorbi veidoj un padora cīšōkas myusu sovstarpejōs saites. Myusim tys ir jōatklōj nu jauna šymā pasaulī, kurā vōrdi jau ir devalvējušīs, kur cylvāki pōrstōj sasarunōt sovā storpā. Mōjōs, kur nu reita leidz vālai naktei „pļōpoj” tikai televizors, myusim ir jōatcerās, ka vōrdi ir svareigōki, nakai lītas. Vōrdu nūzeimes un tūs saisteibas ar dorbim atklōšona nu jauna, kai ari dialoga kulturas veidōšona nūteikti atstōj pestejūšu ītekmi uz myusu sovstarpejom atteiceibom. Volūda mums natyka dūta deļ tō, lai myus sanaidōt, attōlynōt vīnu nu ūtra, izklīdēt, bet gon, lai myus tyvynōt vīnu ūtram, lai mes lobōk sasaprostu, lai myusu dorbi byutu lobōk saprūtami. Tōpēc vōrdi ir tik svareigi.
Napīteik tikai kaut kū dareit, vajag par tū ari runōt, un tod mes tyvōsimēs vīns ūtram, tai, kai tū vēlejās Dīvs. Tikai tod myusu dorbi saskanēs ar myusu vōrdim. Myusu lyupom un rūkom ir jōrunoj vīnā volūdā, tod myusu „jā” pateišam byus „jā”, un myusu „nā” byus „nā”. Un mes poši arvīn dziļōk īsadzilinōsim myusu ticeibas vysdziļōjajā nūslāpumā: ”Un Vōrds kļyva Mīsa”(J 1,14). (Pr.A.Kalbarčiks)
Ticeiba atver Vaļsteibas vōrtus.
Mes ļūti labi atceramēs Jezus vōrdus, ka muitnīki un natikles pyrms mums īīs dabasu vaļsteibā. Myus tys pōrōk napōsteidz, voi, pareizōk sokūt, naīļaunoj myus tai, kai par tū beja īļaunōti taisneigī un dīvbejeigī jūdi, vērsprīsteri un tautas vacōkī. Tūmār, jo „muitnīku un natikļu” vītā tyktu īlykti myusu personeigī īnaidnīki voi personas, kurus dažaidu īmesļu dēļ namīļojam, tod varbyut ari myusu uzvedeiba byutu leidzeiga farizeju uzvedeibai: „Kai tys tai var byut?! Jys voi jei – man pa prīšku?!”
Tys, kurs naspēs saprast, ka pats ir grēceigs un nav peļnējis dabasus, nabyus spējeigs ari sajimt apžālōšonas žēlesteibu. Jezus nivīnu nasyuta prūjom nu dabasu vōrtim. Tikai Jys dūd prīkšrūku tim, kuri atsagrīzdami naslēp, ka ir grēcinīki.
Uz myusu grēceigumu mes varam skteitīs divejaidi: bez ticeibas voi ari ar ticeibas acim. Bez ticeibas, voi aizmērsuši par Dīvu, kura žālsirdeiba ir lelōka par kotru, pat vysļaunōkū, vyssmogōkū un apkaunojūšōkū myusu grāku; ar ticeibu, kas ļaun caur sōpeigū sova vōjuma pīredzi atklōt bezgaleigū Dīva žālsirdeibu. Muns grāks navar panōkt tū, ka Kristus aizīs nu manis, ka Jys, munas nalīteibas dēl satraukts, atsakōps nu manis. Tys asu es – grēcinīks, kurs nūsavēršu nu Jō un mēginoju īt sovu ceļu. Tūmār pat tod Kristus naatsakōp nu manis ni sūli, jo Jys pats ir apgolvōjis, ka nav atgōjis aicynōt uz atsagrīzšonu taisneigūs, bet gon grēcinīkus, ka na vasalajim, bet slymajim ir vajadzeigs ōrsts.
„Muitnīki un natikles pyrms jums īīs dabasu vaļsteibā”(Mt 21,31) – padūmojit par šim vōrdim. (Tāvs Jaroslavs Kravecs OP)
29. septembris – svātū erceņgeļu Mikeļa, Gabrieļa un Rafaeļa svātku dīna.
Eņgeli ir Dīva radeibas, kas pēc sovas dobas atsaškir nu cylvākim. Katehismā losam: „Eņgeli ir teiri gori, kam ir prōts un breiva gryba, bet nav mīsas.” Bet jī pīdar pi mums tyvom Dīva radeibom, tōpēc Bazneica svin jū svātkus. Agrōkūs laikūs svātajim erceņgelim beja kotram sova svātku dīna – sv. Mikeļs tyka gūdynōts 29. septembrī, sv. Gabrieļs – 24. martā un sv. Rafaeļs – 24. oktobrī. Myusu laikūs vysi trejs erceņgeli teik gūdynōti vīnā dīnā – 29. septembrī.
Kristeigajā tradicijā erceņgeļs Mikeļs ir vysgolvonōkais storp eņgelim, kuram nu Dīva pīškērta seviška uzticeiba un dabasu atslāgas. Senebreju volūdā vōrds Mika’el nūzeimoj „Kaids kai Dīvs”. Kai vēstej tradicija, kod Lucifers sasacēle pret Dīvu un pīrunōja uz sasaceļšonu daļu nu eņgelim, erceņgeļs Mikeļs nūsastōja jim pretim un ar saucīni: „Kaids kai Dīvs” pīteice karu sātanam.
Svātajūs Rokstūs pīcas reizes teik pīmynāts Miķeļs. Daniela grōmotā jys ir nūsaukts par „vīnu nu golvonajim sorgeņgeļu prīkšnīkim”(Dan 10,13) un par „lelū eņgeļu valdnīku, kurs pasorgōs” (Dan 12,1). Svātais Jōņs Evaņgelists Apokalipsē jū nūsauc par stōvūšu prīkšgolā dabasu gorim, kuri ceinejās ar sātanu (Sal.Atkl 12,7). Svātais apostols Jūda vēstej, ka teiši Mikeļam tyka uzdūts sorgōt Mozus mīsu pēc jō nōves (Jud 9). Ari apostols Pōvuls pīmiņ par jū (2 Tes 4,18). Mikeļs teik uzskateits par taisneibas un tīsas, žālsirdeibas un apžālōšonas eņgeli. Veļ vairōk sv. Mikeļa svareigumu uzsver apokrifi: Henoha, Baruha u.c. grōmotōs Mikeļs teik apraksteits kai ūtra svareigōkō persona pēc Dīva, kai Dīva plānu izpiļdeitōjs vērs zemes. Mikeļs ir eņgeļu vadeitōjs, kuram ir dabasu atslāgas. Jys ir tīsas un Dīva strōpes eņgeļs, un ari Dīva žālsirdeibas eņgeļs.
Pyrmkristīšu rakstnīki pīdēvej jam daudzas nu jau mynātajom īpašeibom; uzskota jū ari kai eņgeli, kuram teik uztycāti seviški svareigi Dīva uzdevumi. Par erceņgeli Mikeli roksta Tertulijans, Origens, Hermess un Didims. Kai paradizes prīkšstōvis jys izsvērs dvēseles Pādejōs Tīsas dīnā.
Erceņgeļs Mikeļs teik gūdynōts kai Dīva tautas – Bazneicas sorgōtōjs, Izraeļa tautas pēcteči jū gūdynoj kai sovu aizbildni. Pāvests Leons XIII beja nūteicis īpašu lyugšonu, kuru prīsteri kūpā ar ticeigū tautu skaitēja pēc sv. Mises uz sv. Mikeli, lai jys pasorgōtu Bazneicu.
Sv. Mikeļa kults kristīteibā ir ļūti sens, tō pyrmsōkumi snīdzās 2. godu simtinī. Simeons Metafrasts roksta, ka Frigijā, Mozazijā, sv. Mikeļs beja pasarōdējis Heretopā un par pīmiņu atstōja breinumainu olūtu, pi kura puļcējōs lels skaits svātceļnīku. Leidzeigs sanktuarijs beja Honā, apdzeivōtajā vītā 4 km attōumā nu Kolosas, kura saucēs „Mihelion”. Konstantinopolē sv. Mikeļa kults beja tik izplateits, ka jau 6. godu simtinī tī beja 10 jam veļteitu bazneicu, bet 9. godu simtinī tū skaits jau sasnēdze 15. Sozomens un Nikifors roksta, ka pi Bosfora jyuras šauruma beja sv. Mikeļa bazneica, kuru beja cēlis keizars Konstantins 4. godu simtinī. Pošā Konstantinopolē 5. godu simtinī kaidā klūsterī asūt bejuse sv. Mikeļa svātbiļde, kuru gūdynōja kai breinumdareitōju. Daudzī svātceļnīki aiznese sev leidza trauceņus ar eļļu nu tōs lampeņas, kas dīnu un nakti daga šōs svātbiļdes prīškā, jo tyka uzskateits, ka tei ir ōrstnīciska.. Etiopijā kotra mēneša 12. dīna beja veļteita sv. Mikeļa pīmiņai.
Sv. Mikeļs ir Anglijas, Austrijas, Francijas, Spānijas, Vōcijas, Ungarijas, Lomžas diecezes Pūlijā, Amsterdamas aizbildnis; jys ir aizbildnis ari mērnīkim, radiologim, kūkgrīzējim, paukōtōjim, sleipātōjim, zaltkalim, karaveirim, kai ari lobas nōves aizbildnis.
Ikonografijā svātū Mikeli attāloj, gārbtu tunikā, ar apmetni, voi tārptu bruņōs, kai karaveiru. Spōrni parosti ir bolti voi īpalāki. Moti apsīti ar lentu, voi ari golvas rūta ir kai karaļam, voi karaveiram. Veļ jam rūkōs bīži vīn attāloj: globusu, krystu, vāzdu, škāpu, vairūgu, svorus, pi kōjom – sātanu pūķa izskotā.
Lyugšona erceņgeļam Mikeļam. Svātais sorgeņgeļ Mikeļ, aizstōvi mus ceiņā, esi myusu aizsorgs pret valna ļaunumu un viļteibom. Mes pazemeigi lyudzam, lai Dīvs jū savolda, bet Tu, dabasu karapulku vodūņs, ar sovu dīviškeigū varu nūgryud eļnē sātanu un cytus ļaunūs gorus, kas kleist pa pasauli dvēseļu samaitōšonai. Amen.
***
Erceņgeļs Gabrieļs pyrmū teizi teik pīmynāts Daniela grōmotā. Šys vōrds nūzeimoj „Dīva veirs” voi „Dīva karaveirs”. Jaunajā Dereibā erceņgeļs Gabrieļs teik parōdeits kai lobu ziņu nesējs. Jys pasarōda Zaharijam un pareģoj jam dāla pīdzimšonu. Pēc tam jys Marijai pavēstej par tū, ka jei kļyus Dīva Dāla Mōte. Daži kristeigī rakstnīki jū nūsauc par Svātōs Gimenes sorgeņgeli. Jys nōce sapnī pi svātō Jezupa, lai jys, glōbdams Bārnu, dūtūs uz Egipti, un ari tod, kod jim beja ļauts atsagrīzt. Jys beja mīrynōtōjs eņgeļs Olivu dōrzā, kai ari Jezus augšanceļšonōs vēstness, jys beja klōt ari pi Jezus debesīskōpšonas. Leidz 1969. godam sv. Gabrieļa svātkus svinēja vīnu dīnu pyrms Pasludynōšonas svātkim – 24. martā. Pāvests Pijs XII 1951. goda 1. aprelī pasludynōja sv. Gabrieli par telegrafa, telefonu, radio un televizijas aizbildni. Bez tam sv. Gabrieli veļ gūdynoj kai diplomatu, filatelistu, syutņu un postnīku aizbildni.
Ikonografijā sv. erceņgeli Gabrieli attāloj kai spōrnōtu jaunekli ar nimbu. Gārbts tunikā un apmetnī, reizem liturgiskōs drēbēs. Vysbīžōk jys teik attālōts Pasludynōšonas breidī. Reizem ari tai, ka jys, kai Dīva syutnis, pasnādz Marijai aizzeimūgōtu vēstuli voi veistūkli. Bīži jō rūkōs teik attālōti scepters, lilija, palmas voi olivu zors.
Lyugšona sv. erceņgeļam Gabrieļam. Svātais erceņgeļ Gabrieļ, kurs vīnmār esi bejis lobū ziņu nesējs, paleidzi mums mīreigi sajimt vysas ziņas. Lai mes nikod nakrystu panikā, bet vīnmār prostu uzaticēt Dīvam, ar kura žēlesteibom asam spācynōti. Paleidzi izdareit tai, lai tei patīseiba, kas mums tiks atklōta, byutu deļ mums skaidra un saprūtama, lai mes spātu pījimt tū, kū Dīvs sovā labvēleibā mums pavēstej. Amen.
***
Erceņgeļs Rafaeļs, kai vēstej Tobita grōmota, ir vīns nu „septenim eņgelim, kas stōv un staigoj Kunga gūdeibas prīškā”(Tob 12,15). Jys pasarōda cylvāka izskotā, pījem parostu vōrdu Azariass un snādz jaunajam Tobijam, kurs ceļoj nu Ninives uz Regu Medijā, sovu paleidzeibu un atbolstu. Jys izglōb Tobiju nu daudzom beistamom situacijom, padzan demonu Asmodeju, izdzīdynoj oklū Tobija tāvu. Senebreju volūdā vōrds Rafa’el nūzeimoj „Dīvs izdzīdynōja”.
Jau 7. godu simtinī Venecijā beja bazneica sv. Rafaeļa gūdam. Tymā pošā godu simtinī Kordobas piļsāta Spānijā pasludynōja jū par sovu aizbiļdni.
Svātais erceņgeļs Rafaeļs parōda Apredzeibas labesteibu. Cylvāku dīvbejeiba jymā saskota Sorgeņgeli.
Sv. Rafaeļs ir aptīkaru, sliminīku, ōrstu, emigrantu, svātceļnīku, ceļōtōju, bēgļu, jyurnīku aizbildnis.
Ikonografjā sv. erceņgeli Rafaelu parosti attāloj kai jaunekli bez ūsom un bōrzdas, tipiskā „eņgeļu ītārpā” – tunikā un ar spōrnim. Jam rūkōs teik attālōts krysts, svātceļnīka spīkis, dažreiz zivs un trauks.
Lyugšona sv. erceņgeļam Rafaeļam. Svātais erceņgeļ Rafaeļ, tu, kas stōvi Dīva prīškā un pēc Radeitōja pavēles beji par pavodūni beistamajā Tobija ceļōjumā, esi nūmūdā par myusu dzeives celim, pasorgoj myus nu brīsmom, kas var myus pazudynōt. Tu padzyni demonus un izdzīdynōji ar Dīva spāku, sorgoj myus nu ļaunō gora, un, kod myusu veseleiba un myusu dzeiveiba byus apdraudāta, aizbiļdi par mums pi Dīva, stōdi Jam prīškā myusu vajadzeibas un paleidzi mums. Amen.
Nu vysas pasaules
Vatikans. Pāvesta Liturgiskū dīvkolpōjumu organizeitōji paziņōja, ka 5. oktobrī plkst. 9.30 Svātais Tāvs Benedikts XVI svātō Pōvula aiz myurim bazilikā vadeis svātū Misi kūpā ar Veiskupu Sinodes tāvim par gūdu XII kōrtejōs Veiskupu Sinodes Generalōs asamblejas atklōšonai. Asambleja nūtiks nu 5. leidz 26. oktobram, un tōs temats byus: „Verbum Domini in vita et missione Ecclesiae” – „Dīva Vōrds dzeivē un Bazneicas misijā”.
Pāvests ir uzaicynōjis uz veiskupu sinodi Haifas piļsātas golvonū rabinu nu Izraelas. Rabins Šaar-Išuv Koens byus pyrmais na-kristītis, kurš uzastōs ar runu katōļu Bazneicas veiskupu sinodē. Rabinam ir jōuzastōj Sinodes ūtrajā dīnā ar referatu par jūdu Rokstu centralū vītu jūdu tradicijā. Jys atsazyna, ka ir pījēmis Svātō Krāsla uzaicynōjumu „ar satraukumu”. Jys uzsver, ka šys īlyugums ir „kai mīlesteibas vēstejums par leidzpastōvēšonu un mīru storp ciļtim, un es radzu tymā sova veida izpausmi tam, ka Bazneica ir gotova turpynōt tū politiku un doktrinas, kuras izvērzējuši pāvesti Jōņs XXIII un Jōņs Pōvuls II, un man tys ir ļūti svareigi”. Rabins Koens korespondentim, kuri jū intervēja Jeruzalemē, pavēstēja, ka daži rabini uzskota, ka storpreligiskais dialogs ir tikai veļ vīns veids, kai pōrlīcynōt jūdus palikt par kristīšim, un teiši tōpēc daži jūdu lideri ir pret munu uzastōšonu sinodē. Jūs vydā ir personas ar galeji negativu nūskaņōjumu, kuri beistās, ka, tai kai kristīšim naizadeve atgrīzt myus ar varu, tod tagad jī tū mēginoj dareit ar vōrdim; jī pīmin „nōves skupstu” nu kristīšu puses. „Jo jim ir taisneiba, tod es izdoru lelu kļyudu, bet es uzskotu, ka situacija nav taida.” Šys īlyugums uzastōt Sinodē deļ jō ir kai zeime, ka tyvojās dīna, kod „vysas tautas sanōks kūpā, lai izteikt pateiceibu Dīvam”, kai ari cīna izrōdeišona judaismam un sasadorbōšona ar tū, kai ar kristianisma vacōkū brōli.
„Mes navaram nūlīgt,”sacēja rabins, „ka, nasaverūt uz atškireibom, saknes ir kūpeigas”, un ka judaisms, islams un kristīteiba ir „Grōmotas religijas”. Rabins Koens, nu kura dzymtsa jau 18 paaudzes Izraelai nōk rabini un Rokstu mōceitōji, stōsteis Sinodes tāvim par jūdu Rokstu centralū vītu jūdu tradicijā un ikdīnā, un par Rokstu svareigū nūzeimi kotra ebreju bārna audzynōšonā, kai ari par tūs nūzeimi Izraelai. Rabins pastōstēja, ka Izraelā ir taida televiktorina, kas veļteita Bībelei, un tōs uzvarātōji sajem pateiceibu nu Republikas prezidenta. Tūpūšais rabins jau 8 godu vacumā var nu golvas nūskaiteit Toru, tys ir, pyrmōs pīcas Bībeles grōmotas.
„Es uzskotu,”soka rabins, „ka kai jūdim un kristīšim myusim ir jōdzeivoj kotrim pēc sovas tradicijas un nikod nav jōsaceņš slēpt atškireibas; eista dialoga pamatā ir na tikai sarunas vīnam ar ūtru, bet ari prasme uzklauseit vīnam ūtru un cīneit jō tīseibas byut cytaidam. Mes navaram gaideit, ka kristīši tū izdareis atteiceibā uz mums, jo mes poši tai nasareikōsim atteiceibā uz jim”.
Sandžovanni Rotondo. Itālija. 22. septembrī ar nakts vigiliju īsasōce svātki par gūdu četrudasmytajai godadīnai ni sv. Pio nu Pjetrelčinas nōves. Laukumā, kas atsarūn pi jaunōs Sandžovanni Rotondo bazneicas, beja sasapuļcējis ļūti daudz ticeigū, kuri lyudzēs leidz vālai naktei. 23. septembra reitā kardinals Tarčizio Bertone, Vatkana Vaļsts sekretars, nūturēja sv. Misi, un dīnas ūtrajā pusē pasvētēja jaunū klinikas „Cīsšonu atvīglōšonas mōja” rehabilitacijas nūdaļu. Pēc svineigōs dīnas sv. Mises pa piļsātas īlom nūtyka procesija ar svātō Pio statuju. (Vatikana radio, katolik.ru ziņas)
ZIŅŌJUMI
5. oktobris – mēneša pyrmō svātdīne - sv. Mises Aglyunā plkst. 10.00; 12.00; 19.00
Bērzgalē – plkst. 9.30; Rušyunā – plkst. 11.00.