text:
Valentins Lukaševičs: “Klusums ir lela grezneiba”
Intervejis autore: Sandra Ūdre
Kolegys i draugi jū raksturoj kai budiskuo mīra īmīsuojumu, bet juo saceitais reizem cīš puorsteidz, provocej padūmuot, pošam izzynuot voi daīt pi lītys nu cytys pusis. 27. oktobrī literaturzynuotnīks, žurnalists i dzejnīks VALENTINS LUKAŠEVIČS svieteis 50. dzevis jubileju. Apsveicam i publicejam sarunu ar jū.
Tu Latgolys kulturys procesūs esi īsaisteits gona seņ. Kai puorsamejuse nu Atmūdys laika Latgolys kulturtelpa? Kas myus sagaida?
Munys jauneibys godūs īsasuoce i beidzēs Atmūda, par tū asmu ari sevī gona daudz dūmuojs. Atmūdys godūs vysa Latveja, ari latgalīši na gribēja koč kur aizīt iz prīšku ci suonim, a sepinēja atsagrīzt atpakaļ draudzeigajūs, puortykušajūs Uļmana laikūs. Sapņuotuojim par atjaunuotū Latvejis vaļsti ruodejuos, ka byus kai Uļmana laikūs – bekona i svīsta eksports, vītejū vydškolu vadeis taida leimiņa personeiba kai Nikodems Rancāns školuotuoju institutu. Kod raudzeja 90. godūs tū eistynuot dzeivē, tei beja utopeja. Atsagrīzt paguotnē nikod nasaīt. Tys taids cylvāku apmuons. Var pasaklauseit 1992. gods runys, kod par jaunu atkluoja Muorys pīminekli. Izaklausa anahroniski i na vysai pareizi. Tai mes tūlaik aizguojom iz sadrumstaluotū Eiropu. Kam mes asam tyvuok – voi Apvīnuotajai Karalistei, voi Pūlejai, voi Horvatejai?
Ūtrys, itymūs laikūs mes asam puordzeivuojuši byutisku rūbežškiertni – puoreja nu literaturcentrisma, papeira gruomotys kulturys iz displeja pikseļu kulturu. Apmāram pyrma desmit godu nūtyka itei fundamentaluo līta vysa pasauļa kulturā, i Latgola nav galeigi tuols nūstyurs. Tī cunami viļneiši atīt i da myusu. Tān cylvāks ir jau pīrads pi displeja jau nu mozūtnis. Jis radz televizori pat kafejneicā, školā ir projektori, telefonā jis klausuos i verās videoklipus. Tei ir cīš parūceiga displeja kultura, kas suoc izkonkurēt i tyvuokajā laikā izkonkurēs gruomotu papeira kulturu, ar kuru asmu izaudzs i pīrads. 19. godu symts beja laiks, kod literatura beja kulturys mugurkauls, vyss grūzejuos ap romanim, dzejūlim, lugom. Itūšaļt tys jau seņ tai nav. Maņ vēļ saguoja pīdzeivuot, ka Atmūdys godūs cylvāki fanuoja par Imantu Ziedoni, Robertu Mūku, cytom tuo laika zvaigznem. Tys beja literaturcentrisma pādejais spūdruokais izpaudums kai saluts, kū pādejū reizi dabasūs izsaun, i palīk tymss… Mes jiutom, kai itys saluts pagaist.
Vyspuor pasauli vierzej tehnologejis, ni cylvāki, ni idejis. Prūtams, Augstuokī Spāki, bet pasauļa atteisteibys motors, spāks ir tehnologejis – cylvāku izgudruojumi, kuri puormaina pasauli. Jī mums paleidz, i mes jim kolpojam. Tys taids naatgrezeniski sarežgeits process. Pat cylvāka dūmuošonu, ideologejis izmaina tehnologejis. Kai tys var maineit latgalīšu kulturu? Tod es suocu dūmuot, ka latgalīšu literaturu var izgluobt kaida lela datorkompaneja, sovūs teksta redaktorūs īlīkūt latgalīšu pareizraksteibys reiku. Suoc raksteit cym.., jis tev soka prīškā cymuss, īsuoc raksteit sipis…, jis tev ruoda sipisnīks. Itaids datorkompanejis rysynuojums mums vaira izdareis kai pulks pošvaļdeibu darbinīku voi pat škola.
Kūpumā jamūt, mani vysvaira uztrauc, ka mes par daudz izškierdejam vysaidus resursus – dobys, materialūs, intelektualūs, emocionalūs. Vysa ir puorprodukceja, ari kulturys produktu puorprodukceja. Ka jī byutu kai tomati, jī sapyutu, jūs izsvīstu uorā. A nazyn parkū cylvākim ruodīs, ka jim nikuo nav. Ar kū tys var beigtīs? Vīni soka, ka byus strupceļš i koč kaida katastrofa, cyti – ka mes nu tuo vysa izspruksim. Voi muoklinīks tū var puordzeivuot? Es vys mozuoks entuziasts asmu raksteišonā. Pazyud muokslys cylvāka dorba jāga. 80. godūs, literaturcentrisma laikā, nūtykums beja, ka izdevi dzejūļu kruojumu, beja kaudze žurnalu i laikrokstu, kur tū apsprīde, par tū diskutēja. Niule Latvejā ir ap 200 dzejnīku, kotrys koč kū roksta, tys ir jūs individualais vīdūklis. Muoksleigais intelekts var taidus tekstus radeit.
Tu bīži puorsteidz ar moz zynomim, vierteigim faktim par Latgolu. Voi Latgolys biļde tovā pruotā i turisma bukletūs tiražātī stereotipi atsaškir?
Te juorunoj, kas ir stereotipi. Jī nasarūn tukšā vītā, nav dyumu bez guņs. Stereotips taids eipašs folklorys žanrs. Kaidi ir stereotipi par Latgolu? Pūdnīki, azari, vīsmīleiba, šmakovka i tt. A kū mes cytu varim pīduovuot? Himalaju augstumus? Lasvegasys guņs? A voi eisti vajag? Ka pasaveram apleik, vyss pasauļs leidzeigi eksistej iz vīna ci diveju stereotipu. Atenys puordūd Akropoli, egiptīši vaira kai 100 godus barojās nu sovu piramidu. Cyti soka, voi jim cyta nikuo nav. Bet miļjoni brauc i brauks vēļ piec 20 godim tū vērtīs. Tys tai viņ līkās, ka stereotipiski. Kū Bavareja mums puordūt? Oktoberfestus i smukūs Alpus. Rumani peļnej nu mita par Drakulu.
Kū mums vajadzātu dareit, gryuši pasaceit. Stereotips eistineibā ir zeimyns, kurymā īguļdeits miļzeigi daudz laika, naudys i energejis. Tikai katastrofalūs gadīņūs taisa rebrendingu. Bet lobuok ir investēt jau asūšajā stereotipā, jū modificēt i nu tuo dzeivuot.
Ka runoj par zynomim voi mozzynomim faktim, kod saleidzynoju turisma ceļvežus 80 godu garumā, 50% puorraksteiti nu agruokūs tekstu. Puorroksta, puorroksta, puorroksta naatsasaucūt ci atsasaucūt. Prūtams, Latgolys viesture ir daudz boguotuoka, mozzynomuoka i cytaižuoka. Ir kaudze nūtykumu i objektu, par kurim aizmiersom, nazinim. Niule gataveju rokstu žurnalam “A12” par Adelinovys mineraliudini, kurs 19. g. s. vysūs kalendarūs guoja pyrma Boržomi, partū ka Adelinova beja ar A burtu, a Boržomi ar B. Cik daudzi tū zyna? A ka metodiski runuot par Latgolys viesturis i faktu pietnīceibu, aicynuotu pats sevi i cytus īt ceļam pa vydu, kab naībraukt divūs gruovūs. Vīni pīzeist, ka pi myusu nikuo nav, vysur cytur ir koč kas. Bet daudz asmu satics ari taidu, kas skaita, ka viņ Latgolā vyss ir unikals, vīnreiziejs. Paceļ akmini i ruoda, ka nikur cytur pasaulī taida nav. Voi teišom?
Kaida lūma ir tovim bierneibys īspaidim?
Kod es pīdzymu, vyss latgaliskais jau beja apleik. Maņ tai interesanti ir saguojs, ka nu sovys pīdzimšonys da vydškolys beigšonai dzeivuoju Rēzeknis pīvuortē – Lelajūs Garančūs nr. 21, tī niu dzeivoj muna muosa ar sovu saimi. Pyrmūs 18 sovys dzeivis godus es pavadeju sovā dzymtajā lauku sātā. Muote maņ beja latvīte nu Zemgalis. I maņ saimē beja tāva volūda i mamys volūda.
Lelī Garanči ir taida interesanta krīvu staraveru dzeraune. Lukaševiči iz tīni puorsacēle kaidūs 60. godūs. Kod es pīdzymu 1968. godā, tei sāta jau beja, puornasta nu Ūzulmuižys. Partū 30–40 metru nu myusu sātys dzeivuoja staraveri Reznovi. Ūtrys myusu duorzeņa žūgs vīnuojuos ar Borisim, kas beja vydzemnīki, taidi klasiski školuotuoji. Ar jim mes runuojom latvyski. Ar vysim puorejim es runuoju tikai latgaliski. Tai jau nu mozūtnis maņ beja treis volūdys.
Mums beja cīš solida sābru byušona. Vīns pi ūtra līki nastaiguoja, nikaidys līkys praseišonys. Bet vysod varēja zynuot, kod ir cīš lela vajadzeiba, aizīsi pi kaida dzeraunis cylvāka, jis tev īdūs voi kaidu instrumentu, voi aizdūs šifera gobolu.
Nu suokuma es vuicejūs Ūzulainis ostoņgadeigajā školā, mes vysi tī puorsvorā latgaliski runuojom. Latgaliskais taidā mežūneigā formā ir pat dabiskuoks, kai tod, kod suoc dūmuot par gramatiku, sakuortuoteibu. Varbyut tei ir vīnkuorši nostaļgeja. Bet ar miļzeigu simpateju es atcerūs bierneibu, jauneibu, kod es beju vīnkuorši cylvāks, spieļuojūs, runuojūs ar cytim bārnim latgaliski. Eistineibā mums nikuo cyta navajadzēja.
Kai tev roduos dziļuoka interese par latgalīšu kulturu?
Es izaugu absoluti vīnkuoršā zemnīku saimē. Muna baba, dzymuse Cīlova, vysu myužu kolhozā struoduojuse pošus prostuokūs dorbus, dzeds parosts struodnīks. Kai es tamā kulturā īlieču? Mums beja mozuo sāta i leluo sāta. Lels pīdzeivuojums beja izleist iz čardakim. I tod mozuos ustabenis čardakā es vīnreiz atrodu lelu kasti ar latgalīšu gruomotom, vēļ 8. klasi nabeju pabeidzs. Tī beja “Olūti” ar izplāstom pyrmajom lopom. Maņ beja lels izbreins – latgaliski ir pat gruomotys! Drukuotys Daugovpilī. Maņ palyka pruotā vīna dzejūļa autors – Danieļs Grečs. Tod es ilgi fantazeju, voi ar grečku tam saisteiba, voi jū var saukt par Daņu. Nikai es vēļ nadūmuoju, ka es kai zivs varātu tymā kulturys “akvarejā” īlēkt. Tys nūsatyka, kod es atguoju nu armejis.
27. oktobris ir Aleksandra Čaka dzimšonys dīna. Voi tu izjiuti kaidu kūpeibu ar jū?
Formali var vysaidys kūpeibys meklēt. Es vysod vaira īsaklausu sevī. Es piec izjiutom, piec dorbim asmu subjektivists.
Iz mane vaira īspaidu ir atstuojuši dzeivi cylvāki. Dzjadzka Ontons, kurs beja šofers. Puori ceļam dzeivuoja taids Vabaļs, nu cītuma atguojušais. Maņ cīš svareigi, kab byutu dzeivs cylvāks, dzeiva tradiceja. Tys, kū maņ dzeivs cylvāks stuosta ir svareiguoks, koč i nav Gēte, Šekspirs voi Šillers. Jūs laiks paguojs, mes nazinim, kai jī sapuškuoti. A Pīteri, kas dzeivoj aiz sīnys, es radzu i dzieržu pa eistam.
Daži literarū procesu saleidzynoj ar galis mašynu – lic īškā romanus i izīt tovs romans. Maņ nav tai, ka nu literaturys da literaturys, a nu dzeivis da dzeivis. Prūtams, es asmu sovā dzeivē daudz lasejs, nu 4. klasis da 8. klasei i studeju godūs – vīnkuorši miļzeigi. Es sevi varātu nūsaukt par laseišonys mašynu. Koč kas ir palics mugorys smedziņūs. Pasaceit, ka kaids autors maņ cīš patics voi ka nu kaida asmu vuiciejīs, navaru. Te vēļ cyts paradokss, ka nu lobu autoru vuiceitīs nav kuo, jūs var viņ atdarynuot, bet voi vajag. Vuiceitīs lobuok nu švaku autoru. Kod losi švaku autoru, dūmoji, parkū jis tai roksta, parkū jis tai napareizi dora. Taida analize ir loba deļ poša raksteišonys, tu suoc dūmuot, kai tū lobuok iztaiseit.
Muns tāvs beja muzykants, akordeonu spēlēja, maņ gribēja īvuiceit. Korī dzīduoju, doncuot mieginuoju, bet maņ nikas nu ituo nasaguoja, koč i gribieju. Maņ muzykā nav ritma sajiutys. Vydškolys godūs suoču just cyta veida ritmus – volūdys ritmu, vieja ritmu, jiurys ritmu, kūka zoru ritmu, cylvāka kermiņa rytmu. Tys mani pagryude iz tū, ka piec vysaidu studeju, piec tehniski fizikalom interesem es aizguoju iz filologeju.
Nūslāgumā pasaceišu, ka es grybātu sev paduovynuot taidu lobu klusumu. Apleicejā sabīdreibā cīši daudz trūkšņa i taisnā nūzeimē, i puornastā. Myusu dīnuos klusums ir baiguo grezneiba.
Karteite: V. Lukaševiča personeigais arhivs.
Roksts sagataveits ar Vaļsts regionaluos atteisteibys agenturys finansialu atbolstu nu Latvejis vaļsts budžeta leidzekļu.


c: text/html

text:
Apleicsardzeiba
Apleicsardzeiba irā ciļvēcis dobyskuos apleicis sorguošona, ryupaste ap dobys resursu izglobuošonu, atjaunynuošonu i palobuošonu.
Apleicsardzeiba sasadora nu:
- konkretu leidziekļu i projektu apleicei sorguot (pīvadumam, teirejūt iudiņus, atjaunynojūt dzeivinīku populacejis, puordorūt palīkus i leidz.);
- atsateikūšu tīseibu aktu (pīvadumam, lykumi, kuri aprūbežoj zemis i cytu dobys resursus izlītuošonu, napaļaun pīmūrdīņa i leidz.);
- politisku i ļaudysku kusteibu, kurys vadynoj pījimt apleici sorgojūšus tīseibu aktus i īdzeivynuot apleici sorgojūšus projektus (pīvadumam, „zaļūs” kusteiba, „zaļuos” partejis i leidz).

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Ciblas novada folkloras kopa
Ilža
Dibināta: 1990. gada 3. decembrī
Atrodas: Ciblā, Ludzas raj., Latgalē
Vadītāja: Dace Tihovska
Dalībnieku skaits: 11, no tiem pēc vecuma:
jaunāki par 14 gadiem: 2
no 14 līdz 24 gadiem: 4
no 25 līdz 44 gadiem: 5
un pēc dzimuma:
vīriešu: 4
sieviešu: 7
Darbības veidi: dzied, spēlē, iet rotaļās
Muzīkas:
akordeons,
cītara,
vijole,
blokflauta,
bungas
u.c. sitamie instrumenti.
Apraksts:
Sovu nūsaukumu asom pajāmuši nu upeitis Ilžys vuorda, kura tak caur
Cyblu i tuoļuok pa Latvejis austrumu rūbežu. Mes asom maineigi kai upe, kas
vysu laiku atsajaunojās sovā teciejumā.
Kūpys dybynuotuoja i pyrmuo vadeituoja ir Elza Brence (tān Abramāne). Sovūs
pyrmsuokumūs kūpa beja viņ dzīdūša.
1994.godā kūpu suoc vadeit Ilga Taukača. Ilža suoc spieļuot dažaidus muzykys
instrumentus. Laika gaitā jer maiņiejīs arī daļeibņīku sastuovs.
Nu 2000.goda rudiņa kūpys vadeibu puorjēme Dzintra Augustova, i Ilžys dzīsmis
īgiva jaunu aranžiejumu.
Nu 2002.goda kūpu voda Dace Tihovska. Tān daleibā īsaistom sovys saimis,
myusim leidza dzīd myusu i radnis bārni. Dzīžam, kotrs spieļejam kaidu
instrumentu, ejam rūtaļos i vuicom tuos cytim.
Asom pīsadaļiejušīs vysūs Starptautiskajūs folklorys festivalūs
Baltica, gondreiž vysūs Latgales TV festivalūs (izjamūt 2000.g.),
sadraudzeibys koncertūs Lītovā (2001., 2003.g.) i Vuocejā (2005.g.). Ar sovu
kluotbyutni kuplynojam dažaidus pasuokumus i sovā nūvodā, i rajonā. Ar
prīku spieļuojam tautyskū muzykys pavadiejumu rajona deju kolektivim.
Sovu darbeibu Ilža bolsta iz etnografiskuos dzīduošonys izkūpšonu, instrumentu
spieļuošonu, sova nūvoda etnografiskūs tradiceju izpieti i saglobuošonu,
folklorys vuokšonu. Repertuarā izmontojam gon dzierdātys, gon mozuok dzierdātys
tautys dzīsmis i muzyku.
Dziesmas paraugs: Zynu, zynu, jādzu, jādzu (2005.g.)
Visa dziesma MP3 formātā (859 Kb)
Dziesmas paraugs: Ei, mōt, žeņej maņi (1995.g.)
Visa dziesma MP3 formātā (345 Kb)
Adrese: Dace Tihovska, Latgales 30a-9, Ludza, LV-5701, Latvija
Tālrunis: 57-23862, 6157311
E-pasts: dafnat_N@N_one.lv, cibla_N@N_ludza.lv
Ziņas sniegtas: 1998. gada 20. augustā, 2003. gada 5. septembrī, 2005. gada 29. oktobrī


text:
Dokumentaluo filma LATGALĪŠI SIBIRĪ
Filma atkluoj interesantus faktus par latgalīšu izceļuošonu i latgaliskū kulturu Sibirī, pīdzeivuotajom represejom. Filmā var vaira izzynuot, pīmāram, par Moskovys izdevnīceibā “Prometejs” latgaliski izdūtū Daniela Defo romanu “Robinsons Kruzo”, pabyut dzeraunē Mihailovka, kur izsyutejumā dzeivuoja i nūmira latgalīšu politiks, rakstnīks i sabīdryskais darbinīks Fraņcs Kemps. Sibirīšu i kinys veiduotuoja Arņa Slobožanina stuostus papyldynoj ekspertu komentari.
Latgalīšu kulturys goda bolvys BOŅUKS 2019 laureats.


text:
Publikaceja žurnala “Ir” latgalīšu slejā. “Ka taidu latgalīšu nabyutu, tod gon jau ka jūs byutu juoizgudroj voi kaidim cytim juoteik jūs vītā. Partū ka itei vīta nikod nastuov tukša. Ka tu apmuonej cytus, tu tuo pats gon jau ka saprūti, bet, ka tu apmuonej pats seve, tuo vari i napamaneit, – tai saceja Nikodems, muns dzeds. Nu 1979. goda jis jau Ūzulmuižys kopūs. Ka tev ir izzīsta pīre voi nateiri byudi, tuo var īraudzeit tikai spīgelī. Kod mes vysi gribim redzēt, kas mes asam, tod bez latgalīšu nu nikai.”
NOMINANTI:
Ilze Sperga “Naivisma literatūra”
Ilze Sperga “Par klybu kēvi i peirāgim”
Laura Melne “Tī gryutī laiki”
Raibīs Suņs “Es i latgalīšu literatura”


text:
“Volūdys vaicuojums”. 24., 25. i 26. raidejums
Pyrms vairuoku godu “Latgolys Radejā” izskanieja 47 cykla “Volūdys vaicuojums” raidejumi, kurus sagataveja žurnaliste Maruta Latkovska. Nu paguojušuo goda suoku raidejumu materialus var puorskaiteit žurnalā “Katōļu Dzeive”, nu niu vareiba ar tim īsapazeit dūta ari LaKuGys skaiteituojim. Itūreiz publicejam raidejumu materialus nu “Katōļu Dzeivis” 2014. goda marta numera.
24. raidejums (burts “y”)
Loba dīna! Latgolys radejis studejā kūpā ar jums ir Maruta Latkovska.
Šudiņ mes parunuosim par eipašu burteņu, kura nav lejslatvīšim, a latgalīšu rokstu volūdys alfabetā tys ir – taitod runa byus pa cītū y voi igreka burteņu.
Vītu vuordu ar itū burteņu suokumā navariešu jums nūsaukt, jo itam burtam daudz vairuok pateik dzeivuotīs pa vuordu īkšīni, golūtnem, a nikai napateik byut kai tautā soka – par “prīškys pluocini”.
Bet na jau vysod svareiguokais ir tys, kurs bez apstuojis pa prīšku grūzuos. Tai ir nūtics ari ar itū burteņu. Vasalu revoļuceju, sova veida apvārsumu, izsauce tys, ka gon latgalīšu uzvuordūs, gon sātu i vītu vuordūs, tai sauktuos tūs latvyskuošonys rezultatā brašī tāva dāli Cyukori, Cyukmači, Bryuveri, Gryudinīši,Pyupuļnīki, Myurinīki palyka par Ciukorim,Ciukmačim, Briuverim, Griudinīšim,Piupuļnīkim, Miurinīkim. A vītu vuordi, par pīmāru: Lyuzinīki par Liuzinīkim, Lyuža, kur auga rakstnīks Juoņs Klīdziejs, par Liužu, Cybuli par Cibulim, Cyskodi par Ciskodim, Gryušļova par Griušļovu, Pryuši par Priušim, Styuraini par Stiurainim.. A Cyrms par Cirmu. Ari nu Cārmyna azara niu izguoja Cārmins. Vot jums – i kas ta tī – vīns burteņšvuordā!
A niu vīnkuorši pasaklauseisim, kai tekstā skaņ myusu eipašais burteņš y (jis i divskanī yu); teksts nu “Latgalīšu ābecis”, kas izdūta 1992.g. izdevnīceibā “Lielvārds”): Atguoja rudiņs. Myusu pyune pylna sīna. Klietī orūdūs sabārti gryudi. Dreiži byus zīma. Seņuok zīmā meitys lūceja pyuru. Ustobuos ryuce rateni. Pyurā vajadzēja byut daudz austu i šyutu driebu. Audaklus kruosuoja kryukļa myzuos i cytuos zuolēs. Mozī bārni sēdēja iz myureiša i lyudzēs, lai kurs pastuosta kaidu puosoku. Myusu babeņa, šyudama voi adeidama, stuosteja puosokys par lopsu, luoci, zači, ezi. Tāvs, byudams medinīks, daudz zynuoja par vylku, lyušu, meža cyuku dzeivi. Tyka mynātys ari meiklis: pamieginoj atminēt ari tu! Mini, mini meikleiti! A par gūdu itam naparostajam burteņam y latgalīšu rokstu volūdys alfabetā es jums pasaceišu prīškā ari meikļu atminiejumus! Ir tok pavasars, kod atbiļdi iz meiklis vēļ gribīs dzierdēt, a golvu lauzeit vaira nav spāka. I tai:
Cyuka caur sarim pyuš (pierts kruosne).
Kurus zuobokus šyun iz loktys? (pokovus deļ zyrga kuoju apkaļšonys)
Pyust gon pyuš, bet nikuo naād (pliešys kaļvē).
Stuļpeņš syunā, gaļdeņš viersā (sieņtenis).
25. raidejums (burts “j”)
Šudiņ “Volūdys vaicuojumā” mes sasatiksim ar tim vuordenim, kuri atsaškir nu lejslatvīšu i suocās ar burteņu j.
Pyrma nūsauksim dažus vītvuordus: i tai – Jūrdži, Japini, Jaša (upe), Jaudzemi,Jaujis, Jaunaglyuna, Jākubpiļs,Jersika, Jureiši, Jurāni, Juhnova, Juosmuiža.
Itūreiz mums gadejušīs eipaši slovoni vītu vuordi, kuri sauc atmiņā gon taidus gora miļžus kai dzīsminīku AndryvuJūrdžu, gon Jaunaglyunys sīvīšu gimnazejisaudzieknis i jūs direktoru prīsteri, teologejis zynuotņu doktoru AloizejuBroku, gon nazkodejū latgaļu vaļstiskū veiduojumu Jersiku i tuos karali Visvaļdi. I, prūtama līta, ari Juosmuižu kai dzejnīka Raiņa jaunu dīnu zemi.
A niu par cytim vuordenim, kuri suocās ar burtu j: Ir taids vuords jauciešs. Itymā vuordā sauc ryugstūšu olu, jaunu olu, pyrmū olu.
Vuordu jaunive ari niu mes labi pazeistam i naasam tuo aizmiersuši. Viņ vaira lītojam ar nūzeimi leigova, navys kai tys beja ogruok, ari ar nūzeimi – jauna vadakla.
A kū mes saucam vuordā: juška, juškeņa? Bierneibā tamuos soltuokajuoszīmys dīnuos babeņa maņ parosti saceja:“Pakuop, unučkeņ, iz kriesleņa i aiztaisi juškeņu.” Juška, juškeņa ir škūrstynaaizvors, – aizgrīžams voi aizlīkams.
Īsaverūt augu vaļsteibā, ari tī mes satiksim taidus vuordeņus, kuru pyrmais burts ir j, par pīmāru: lels ustobys kruošņums ir Jezupa puče, tai tei nūsaukta partū, ka na reši izzīd ap svātuo Jezupa dīnu. Kas tod ir Jezupa puče? Tautā tū sauc ari par ustobys lileju, amarilli, hipiastru. Juos lelī zīdi ir vysaiduos kruosuos: bolti, sorkoni, ružovi. Piec zīmys, kod asam atroduši nu pavasara i vosorys zīdu smukuma duorzūs, itei Jezupa puče izplaukst kai eists atmūdys breinums.
Prūtama līta, ka na vīnam viņ sovā bierneibā ir dasaguojs ausu suopis uorstēt ar taidys ustobys pučis kai jerums,jeraņs, jeronims paleidzeibu. Itys augs ir apveļteits ar sovaidu, osu smuordu, kurs na vysim ir pa pruotam. A kū tu, ciļvieceņ, nadareisi, lai tikai tyktu vaļā nu brīsmeigūs suopu! Myusu dīnuos gon navajadzātu puoruok daudz pasaļaut iz jeruma voi pelargonejis, a pyrma tūmār ar tom ausu lītom grīztīs pi uorsta.
I kurs ta nu myusu nav dzierdiejs taida teicīņa: “Itei meita gon zīd kai jurgine!” Myusu dīnuos ari itys breineigais vuords ir suocs atsavadeit nu Latgolys latvīšu vuordu kruojuma, partū, ka mes tuo vīnkuorši nazinim voi ari nagribim izmontuot sovā vuordu kruojumā. Lai gon juoatsazeist, ka teicīņa: “Itei meita gon zīd kai dāleja” – vysmoz maņ vēļ nav dasaguojs dzierdēt.
26. raidejums (burts “k”)
Ari ituo raidejuma temats ir par vuordim, kuri atsaškir nu lejslatvīšu. Šudiņ ir daguojuse reize burteņam k, i juosoka, ka ar itū suokuma burtu ir vysai daudz tūs latgaliskūs vuordu, kuri piļneibā atsaškir nu lejslatvīšu i kurus sovā runā izmontoj tikai augšlatvīši, tys ir, mes, latgalīši.
Pyrma, kai tys jau mums īrosts, nūsaukšu kaidus skaneigus vītu vuordus, kuri suocās ar burteņu k: Klagači,Kauškali, Kaļvāni, Krumpāni, Kacari,Kazradži, Krekeli, Krūgeri, Kapeni,Kiurāni, Kiuti, Kaļnejī, Kaļvīne, Kacāni,Kaktinīki, Kancāni, Kaņtinīki, Kaunata,Kirups, Kolups, Kombuli, Krekeliškys,Kruoslova, Kuorklinīki, Kuorsova, Kuprova,Kaļveiši, Kaļvi, Kļovi, Kaziņči, Kuņdziniškys,Kroiči, Kanepīne…
A niu par sūleitajim vuordim: Agruok latgalīši saceja: Oi, kai vystys šūreit cīši kecinēja! Niu gon ari myusu vystys suokušys vaira kladzynuot, na kecinēt, jo itū sovu vuordeņu suocam aizmierst…
Myusu vuords klāvs, lejslatvīšim kūts.
Kešeļs ir nu striču peits maiss zyrga bareibys leidza jimšonai ceļā, a krivasi ir grambas.
A cik vēļ teik runuots vuords katuks, i kas tys taids? Katuks ir kūka būrs cyuku transportiešonai.
Kerze, kerzeite ir skolu grūzs, nalela skalineite, a kežļaki, ari kažlaki – sieņs, kaukolys – zvaneņu vērtinis pi zyrga lūka, kuozu braucīnī voi kaidūs cytūs svātkūs.
Kuorms ir āka, a kliņdžs ir durovu kliņķis, kļamka ir durovu rūkturs, a komornīks – myurinīks.
Kambars ir eipaša āka sakņu globuošonai, ari ustobys naapkurynojamais, tai sauktais – “ūtrais gols”, kambars ir ari gostu ustoba, kuls – labeibys škiuņs, ari muola greida ustobā.
Kraucs ir skrūders, a kļasciks ir dekorativs drēbis gobols mieteļa mugorā jūstys vītā.
Kopka ir blūze, a koss ir kaškis voi streids.
Kisiņs ir spylvyns, kārmyns ir kabata, keturka ir bikšu prīškys aizpūgojamuo daļa.
Kecinēt ir zūbgaleigi smītīs, a kokors ir trauku lupota.
Koldons ir kaļsnejs, a klonga ir pļuopa, ari cylvāks, kas gryuši īt – klongoj.
Kāts ir beņde, a kātavuot – ir spydzynuot, komuot ir mūceit, karinēt karāties.
Kaļksneit ir veļti gaideit, kuvers ir aplūksne, a kurkyns – tītars.
Koltyuņs, ari koltūņs ir motu, nogu slimeiba, a knipste ir knipis.
Kiuliņs ir kūlenis, a kikiris, ari kukuragys – pičpauna. Mozus bārnus mesnosojam kikirēs…
Kuoss ir klepus, klikšuot ir žagoties, a kraukys ir krēpas.
Koldra, koldrys, ari koldurs ir vatāta saga, a kūzuls ir guļstrūps, ari strūps nu egļu myzu spīta bišu sajimšonai. Mes sovu čaklū zemis racieju saucam par kūrmuli, a lejslatvīši par kurmi.
Kieniste ir karaļvaļsts, a klabyns – kūka īreice, kas dūmuota naktssorgam deļ trūkšņa izsaukšonys, ar tū klabynojūt.
Kapšuks ir naudys, ari tabaka moks, tautā ir apzeimiejums “Judaša kapšuks” (ar nīvojūšu nūzeimi).
Kapturs ir cepļa prīška viers kurtivis, ūtra nūzeime: dyumu i tvaiku uztvieriejs viers plitys, kura atsarūn maizis kruosnis prīškā.
Kanapka ir plots sūls ar atzveļtni, ari divans.
Krišpons ir vara vitriols, a krieklis naizdareigs cylvāks, kovolga – apniceigscylvāks.
Kryuda ir kaidam izdareita nataisneiba, puoresteiba.
Kryuts, ari kryušli ir ar syunom apauguši cini voi cyti paaugstynuojumi mežūs, pļovuos i pūrūs.
Komi ir gavieņa iedīņs, a kaladys ir oblātes, kūčys – izvuoreiti mīžu gryudi, ari Zīmyssvātku prīkšvokors, klopčeits – bazneickunga paleigs, ministrants, komža ir katuoļu Bazneicys prīsteru i ministrantu apgierba sastuovdaļa – bolts uzsvuorcs ar mežginem.
I golā par augu nūsaukumim! Kača aste ir amarants, kača piedeni – divmāju kaķpēdiņa, a kača ūgys ir vylkuobelis. Kreni ir mārrutki, a kropi – diļlis, kalgans – retiejs,a kasteri ir teiruma luočauzys, kava – pasoļupupenis, kākuceiši ir zylauši, a kiukūļs – lauku kokalis, kozys apeiņs ir teirumatītenis, kozys buorda – pļovys pluostbārdis, kukuči, ari kukuži ir pūra vaivareņš, a kumeļa piedeņš ir kasubejis gundaga, kuodeila voi juoņu zuole ir bierztolu nārbuļs,a kuodeilys mozuos ir zvaguli, zača kuopusti ir meža zaķskābene, kušņu zuole ir zylauši, kubuleni ir zvaneni, a kupinis – smuordeiguosnaktsvijūlis. Pi ituos vuordu boguoteibys maņvaira nav kuo dasaceit i nav ari komentaru…
Ar tū “Volūdys vaicuojums” ir izskaniejs.


text:
Parkū Daugovpiļs var tapt par kolorituokū Eiropys kulturys golvyspiļsātu?
Sagataveja: portals lakuga.lv
Pīktdiņ, 18. junī, 13.00–14.30 stuņdēs nūtiks sabīdryskūs organizaceju iniciāta tīšsaistis diskuseja “Parkū Daugovpiļs var palikt par kolorituokū Eiropys kulturys golvyspiļsātu?”, kuramā vysaidu jūmu puorstuovi aicynuoti daleitīs puordūmuos par Daugovpiļs izaicynuojumim, kandidejūt iz Eiropys kulturys golvyspiļsātys titulu, kai ari diskutēt par ituo titula nūzeimeigumu Daugovpiļs i Latgolys tuoluokajā izaugsmē. Diskusejai varēs sekuot “Daugavpils 2027” “Facebook.com” kontā. Diskuseja nūtiks latvīšu, krīvu i latgalīšu volūdā, informej Eiropys kulturys golvyspiļsātys dasacejuma izstruodis dorba grupys koordinatore Diāna Soldāne.
Diskusejā pīsadaleis Daugovpiļs Marka Rotko muokslys centra vadeituojs, muokslinīks Māris Čačka, Latgolys viestnīceibys GORS muokslinīciskuos i pasuokumu nūdalis vadeituoja i komponiste Ilona Rupaine, Daugovpiļs teatra vaļdis lūceklis, režisors Oļegs Šapošņikovs, SIA “Annvil.lv” vadeituoja Anna Bates, bīdreibys “New East” puorstuovs Joren Dobkiewicz i Daugovpiļs Eiropys kulturys golvyspiļsātys dasacejuma izstruodis dorba grupys koordinatore Diāna Soldāne. Diskuseju vadeis etnomuzikis i Latvejis Radejis raidejuma “Kolnasāta” vadeituojs Ēriks Zeps.
Daugovpiļs sadarbeibā ar Rēzekni i vysu Latgolys regionu ir padavuse dasacejumu konkursā, kab īgiutu Eiropys kulturys golvyspiļsātys 2027 titulu. Cikom nūteik gataveišonuos dasacejuma aizstuoviešonai žurejis prīškā, bīdreibys “Dienvidlatgales NVO atbalsta centrs” i “New East” aicynoj iz diskuseju vysaidu jūmu puorstuovus, kab nūskaidruotu, kas tik unikals i eipašs ir Daugovpilei i Latgolai, kū varim pīduovuot vysai Eiropai, kaidi ir Daugovpiļs i Latgolys izaicynuojumi ceļā iz itū titulu i kū kandidiešonys process dūs piļsātys i regiona īdzeivuotuojim.
Diskuseju reikoj Dīnvydlatgolys NVO atbolsta centrs i bīdreiba “New East” sadarbeibā ar Daugovpiļs piļsātys dūmi, Daugovpiļs piļsātys dūmis Kulturys puorvaļdi i “Europe Direct” Austrumlatgolys centru.


text:
Minhene
Minhene (vuocīšu: München, bavarīšu: Minga) - iraid Voucejis federaluo nūvoda Bavārejis ļeluokais mīsts piec īdzeivuotuoju skaita i nūvoda golvmīsts. Ar 1.5 milljonim īdzeivuotuoju,[1] Minhene iraid trešais ļeluokais mīsts Vuocejā i 12-tais ļeluokais mīsts Eiropys Savīneibā.
Minhenī iraid daudz dažaidu apskatis objektu i Bavārejis golvmīsts iraid īcīneits turistu golapunkts. Mīsts ik godu uzjam miļjonus ourvolstu turistu, kuri dūdas iz Minheni, lai jimtu daļeibu Oktobrafestā, apzavārtu daudzūs īvāruojumūs arhitekturys pīminekļus i apmekļietu sporta posuokumus.
Viesture[pataiseit | labot pirmkodu]
Mīsta vuords iraid cieļīs nu sanvuocīšu volūdys vuorda Munichen, kas nūzeimej "pi mūkim". Kuodreiz mīsta vītā beja Benediktīšu ordeņa klūsters, kas vāluok topa por Mihnenis vacmīstu. Mūks iraid attāluots i mīsta gerbā. Minhene iraid pirmūreiz mināta 1128 godā.
Geografeja[pataiseit | labot pirmkodu]
Minhene acarūn aptuveni 50 kilometru ottuolumā iz zīmeļim nu Aļpim i tamdieļ mīsta apkuortnī bīžuok iraid ļeits i snīgs. Mīsts iraid 520 metrus vyrs juirys ļeimeņa.


text:
24. junī Bazneica sviņ Juoņa Kristeituoja dzimšonys dīnu. Koč i ruoduos, ka laiceigais pasauļs i Bazneica Juoņadīnā atzeimej divys atškireigys lītys, byuteibā tys tai nav. Cylvāki itymā dīnā sviņ gaismu, gaismu, kas speid tymseibā, i Juoņs Kristeituojs ir līcinīks par patīsū gaismu, kas ir Kristus.
Juoņs Kristeituojs – prīceigais pravīts
Attāls nu: www.katedrale.lv
Juoņs Kristeituojs pīdzyma natuoļ nu Jeruzalemis prīstera Zahareja i juo sīvys Elizabetis saimī. Juo vacuoki jau beja godūs i jim nabeja bārnu, bet, kai raksteits Bībelī, eņģeļs Zaharejam paviesteja, ka Elizabete pīdzemdēs dālu i jis tiks nūsauks par Juoni, tai ari nūtyka.
Sovā dzeivī Juoņs Kristeituojs beja pravīts, sludynuoja par Kristu i aicynuoja cylvākus nūžāluot grākus, suokt dzievuot taisneigu dzeivi i atsagrīzt pi Dīva lykumim. Jis beja Kristus publiskuo dorba prīkšguojiejs – sagataveja Kungam ceļu, vuicūt cylvākus, lai jūs dvēselis byutu gotovys pījimt Kristus vuordus.
Juoņs Kristeituojs ir ari prīceiguokais nu Svātajūs Rokstūs mynātajim svātajim, juo prīks beja dzierdēt Kunga bolsu. I vēļ agruok, byudams muotis mīsā, Juoņs Kristeituojs aplīcynoj sovu prīcu, sasakustādams, kod Elizabeti apcīmuoja Mareja, kura sovuos mīsuos nese Kristu. Prīcu Juoņs deve ari citim – juo tāvam eņģeļs parvītuoja, ka gaidamais bārns ness prīcu i līksmeibu gon Zaharejam, gon daudzim citim, kuri prīcuosīs par juo dzimšonu.
Sludynuošonys dorbs, kuru veice Juoņs Kristeituojs, nabeja vīgls, bet jis tū drūsmeigi dareja leidz pat nūlyktajai stuņdei, kod piec kieneņa Heroda pavēlis jam tyka nūciersta golva. Prīca, drūšsirdeiba, naatsakuopšona nu patīseibys, pazemeiba, dedzeiba, Dīva mīlesteiba, spieja saredzēt patīsū gaismu i paruodeit ceļu iz tū citim – tuos ir nagaistūšys vierteibys, kurys cylvāki var vuiceitīs nu Juoņa Kristeituoja šudiņ i vysod.


text:
Izruode “Pupas” latgalīšu volūdā viestej par cylvāku sovstarpejom attīceibom. Tei ir diveju akteru izruode – kaškeigs puors ir spīsts kūpā pavadeit vairuokys stuņdis īsprūstuoti liftā. Apstuokli līk ceļt gaismā senejus nūslāpumus i paust atsazeišonys. Režisore Māra Zaļaiskalns.
NOMINANTI:
Deju kūpys “Dziga” 25 godu jubileja koncerts “Dzigas godu solis”
Juoņa Streiča 80 godu jubileja koncerts Latgolys viestnīceibā GORS
Latvejis Nacionaluo teatra izruode “Bišumāte un vilkacis”
Vidis, dejis, muzykys i gaismu izvadums ““Lūznavas atspulgā” jeb “MŪZdienas””


text:
“Muoksla vysod atrass sovu auditoreju,” interveja ar muokslineicu Lieni Narcis
Intervejis autore: Ligija Purinaša, portals lakuga.lv
Liene Narcis (eistajā vuordā Liene Sergejeva) ir tulkuotuoja, muokslineica i dzīsmineica, kas dzeivoj Rēzeknē. Liene par sevi soka: “Es asu taids pa zemi klaiņojūšs uztvieriejs.” Vairuokus godus jei ir bejuse studentu teatra režisore.
Sarunā ar Lieni par muokslys īspiejom Rēzeknē, ceļuošonu i dobys spāku, zaļū dūmuošonu i īkšejuo leidzsvora nūtureišonu. Ari par kolnim, kas juopuorvar. Iz pasauļa i sevī.
Tu esi sabīdriski aktiva. Rēzeknē tevi bīži sateiku vysaidūs ar muokslu saisteitūs pasuokumūs. Kai suocēs tova interese par muokslys aktivitatem?
Maņ jau ruodīs, ka muokslys pasauļs mani ir interesiejs vysod. Laikam vaira pat navaru nūsaceit, kur ir tī rūbeži. Ari muokslys cylvāki vysod ir vylkuši pi seve. I ari rodūšuo vide. Tū ari meklieju, piec tuo raudzeju snēgtīs i aizviņ raugu jū radeit ap sevi, kab byutu interesanti dzeivuot. Cylvāks var eksistēt, var dzeivuot i var svinēt. Napuortraukta rodūšuos dzeivis mekleišona ir kai dzeivis sviniešona. Deļtam mani var bīži satikt vītuos, kur dzeivi svyn!
Liene Narcis – deļkam taids pseidonims?
Itam pseidonimam ir gara viesture. Vysteišuokuo saisteiba tam ir ar Narcisa tālu vuocu rakstnīka Hermaņa Hesis romanā “Narciss i Zaltamute”, kas sovulaik mani cīši uzrunuoja. Tys ir saisteits ari ar mitologiskū Narcisu, deļtam ka cīši ilgi pošrealizaceju skaiteju par sovu pamatvajadzeibu. Vyspuor ari narcisis (mozuos i smuordeiguos) ir munys meiluokuos pučis.
Zynu, ka tev ir div augstuokuos izgleiteibys: vīna ir tulkuošonā, ūtra ir saisteita ar muokslu. Tuos ir div samārā atškireigys nūzaris…
Patīseibā tī ir diveji bakalaura gradi. Ūtrais ir gleznuošonā. Tulkošona ir muns dorbs i aizaraušona, bet gleznuot vuicejūs, deļtam ka breivajā laikā maņ cīši patyka realizēt sovys fantazejis vysaiduos kompozicejuos. Es gribieju īsavuiceit gleznuošonu kai omotu, lai byutu vīgļuok pasaceit tū, kai es koč kū izjiutu. Tulkuošona maņ ir kai maizeite, muoksla vaira kai mads. Tok ari tulkuošonu skaitu par rodūšu dorbu – puorsvorā struodoju ar kinom.
Kai tys atsaškir nu dorba ar tekstu tulkuošonu?
Tys sevkurā gadīnī ir dorbs ar tekstu, i mutiska vuorda puorlikšona latvīšu volūdys tekstā, kū jau vāluok īrunoj profesionali. Struodoju ar subtitru veiduošonu i kinu voi animacejis kinu scenareju tulkuošonu. Tys ir gon jautri, gon izzynūšai.
Voi ar muokslu var nūpeļneit naudu, i voi vyspuor vajag peļneit naudu, izmontojūt sovys muokslinīciskuos prasmis?
Var gon nūpeļneit, gon vajag tū dareit. Viņ juoatrūn jūma, kur vēļ nav pasaruodejuse lela konkureņce. Juorauga saviļkt paralelis ar tū, kas tevi pošu īdvasmoj, i tū, kas cylvākim ir vajadzeigs. Nav vīgls ceļš, bet ir īmams.
Kaida, piec tovu dūmu, ir muokslys funkceja myusu dīnu sabīdreibā?
Ka mes ar muokslu saprūtam gon vizualū muokslu, gon muzyku, gon vysaidys performaņcis, gon gruomotys i kino, tod muokslys lūma vysod ir bejuse sabīdreibys audzynuošona. Atguodoju sevi pusaudža godūs – kai gruomotys maņ sovulaik apgrīze vysu dūmuošonu ūtraiži. Nimoz narunojūt par muzykys izraiseitajom katarsem… Muoksla maina apziņu i dūmuošonu. Sovā veidā tys ir kai taids bezpagiru alkohols. Maņ redzīs – kū muoksla ir naārtuoka i jei rūsynoj vaira iz aizadūmuošonu, tū lobuok. Sabīdreibai juopasnādz na viņ tei ārtuo muoksla. Šaļtim vajag apstulbynuot, puorsteigt, nūbīdynuot, paruodeit jaunu dimeņseju. Bet Latgolā itamā ziņā tūmār volda lela pīsardzeiba.
Volda uzskots, ka muokslinīki vysod ir nasaprosti i ka nav vārts jūs i raudzeit saprast. Kaids byutu tovs komentars?
Nasaprostajim juobyut nasaprostim. Muokslinīks nu tuo barojās. Ir atseviški muokslinīki, kas gryb šokēt ar sovu muokslu. Bet maņ ruodīs, ka taidu patīsi nasaprostū nav. Varbyut ir īkšeja gryba byut nasaprostam. Muokslai ir taida eipašeiba, ka, lai kaida jei byutu, jei vysod atrass sovu auditoreju. Jei vysod kaidu uzrunuos. I informacejis laikmatā skateituojs palīk arviņ pīredzis bogotuoks. Prūtams, stereotipi vys vēļ ir dzeivi, bet taidi krītni slobuonuoki.
Kaidu laiku tu esi bejuse RTA studentu teatra “ĶerRA” režisore. Tovā vadeibā ari div reizis asot sajāmuši Latvejis Studentu teatra dīnu apbolvojumus – “Uoksta capuri” 2016. godā i Simpateju bolvu 2017. godā Kū tev nūzeimoj teatris?
Trejus godus struoduoju par teatra režisori, lai gon maņ vysod vaira bejuse viļkme spēlēt, na vadeit. Saguoja radeit gona daudz izruožu, bet dīvamžāļ daudzejis tyka paruodeitys publikai viņ vīnu reizi – studentu teatrī studenti atīt i aizīt… Puorsvorā scenarejus raksteju es poša, deļtam ka maņ tai beja interesantuok struoduot. Varieju pīlāguot i grūzeit materialu, kai grybu, i izavielēt sev aktualu temu. Muns meiluokais žanrs ir pantomima i muokslys performaņce, kur iz skotivis sasavīnoj deja, muoksla, muzyka… Tū ir cīši gryuts eistynuot, bet taidys izruodis mani uzrunoj.
“Uoksta capuri” mes dabuojom par izruodi “Rūbeži” (“Robežas”), kas maņ pošai personeigi nu vysu munu izruožu ruodīs vystyvuokuo, i ari teatra paziniejus jei uzrunuoja. Tamā izruodē teatrim dalykom gleznuošonu iz skotivis. Izruode beja par tū, kai gon muokslā, gon mīlesteibā cylvāku pavoda gon īdvasmys, gon pasadūšonys šaļtenis, gon naatlaideigys ceinis. I ceļā iz izadūšonu lela nūzeime ir ari uorejai ītekmei, kas paleidz salauzt myusu pošu īdūmuotūs rūbežus. Tamā godā kai reize teatra dīnu tema beja “Breiveiba”, deļtam izruode cīši labi īsakļuove.
Kai tu viertej amatirteatru nūzeimi Latgolā? Voi ir kaida izruode, kuru tu īsaceitu nūsavērt?
Amatirteatri mādz puorsteigt. Jī bīži viņ nav sasavuicejuši nikaidu paraugu. I jūs izruodis mādz byut krītni sirsneiguokys. Bet ir juoatzeist, ka kasdīnā amatirteatru izruodis apmekleju moz. Viņ teatru festivalūs. Taišni Rēzeknē mani prīcej “Jorika” profesionalūs latvīšu aktīru trupa. Pagaidom asu bejuse iz div izruodem: “Veidenbaums” i “Divi brāļi”. Jūs izruodēs ir īkļauta muzyka, video projekcejis, dzeja, dzīsmis, i kai jau sacieju, – tys vyss mani uzrunoj. Latgolā profesionalūs teatru tradicejis nav tik styprys, kai tys ir, par pīvadumu, Reigā. Ite tys ir koč kas jauns.
Ari muzyka tev nav sveša. Voi tevi var saukt par dzīsmineicu?
Muzyka maņ ir cīši tyva, bet muzike es naasu. Muziki maņ asociejās ar tim, kas roda skaņdorbus, bet es rodu dzīsmis. Dūmoju, ka dzīsmineica voi bards ir eistais vuords, nui. Tei ir taida dzejis “apviļkšona” melodejā i nūskaņā. Taida muzyka na vysur pīstuov – jei vaira ir deļ mīra i dūmeiguma. Munys dzīsmis vysvaira klejoj interneta vidē. Tī ir ari muna plašuokuo auditoreja. Klauseituoji syuta zinis i viestulis, i taiduos šalteņuos maņ ir lela prīca i gondarejums. Es zynu, ka muna dzīsme ir izpieteita, izsejuota i ir aizskuoruse nazkū maņ napazeistama cylvāka dvēselē. Tod es jiutūs aizkustynuota i grybu radeit vēļ.
Bet dzeivuos uzastuošonys na vysod atstuoj prīceigu piecgaršu. Akustika, vysaidys gorastuovūkļu vibracejis, skanis kvalitate – tī vysi ir skieršli storp mani i klauseituoju. Prūtams, ir bejušys taidys dzeivuos uzastuošonys, kas ir cīši izadavušys.
Puorsvorā asu uzastuojuse nalelūs, atmosfereigūs muzykys, teatra i dzejis pasuocīņūs, div godus ari Latvejis dzīsminīku festivalā. Asu ari spieliejuse dažuos grupuos i sasadorbuojuse ar cytim muzikim. Bīži viņ dūmoju, ka cīši grybātu spēlēt piļsātu barūs i klubeņūs kūpā ar nalelu pavodūšū grupu. Maņ ir ari sapyns par elektroniskuos muzykys grupu, ar kuru varātu uzastuot taidūs alternativajūs festivalūs kai, par pīvadumu, “Komēta” Daugavgreivys cītūksnī. Niu es gribu pīsavērst jau sovu asūšūs dzīšmu īrokstim poša sovā studejā, pi kurys naseņ asu tykuse.
Voi tu poša roksti tekstus sovai muzykai?
Nui, dzīšmu tekstus saceru es poša. I taišni nu saceriešonys rūnu leluoku prīcu nakai nu izpiļdeišonys. Kotra dzīsme ir saisteita ar kaidu nu munim īkšejim stuostim, kas teik lānai izauklāti. Reizem dzīsmis viesture īsastīp tik tuoli, ka maņ ir gryuts dažūs vuordūs pasaceit, par kū tei dzīsme ir. Raugu poša sovys dzīsmis naanalizēt, grybātu, lai tū dora klauseituojs.
Vairums jaunīšu skaita, ka vysys t. s. “leluos muokslys” īspiejis ir viņ Reigā voi vyspuor uorpus Latvejis. Tu esi lobs pīmārs tam, ka tai nav.
Niu jau ir taidi laiki, ka, lai sevi iznastu pasaulē, navajag dzeivuot lelpiļsātā. Myusus vysus vīnoj virtualais teikls. I es vyspuor skaitu, ka Reiga nimoz nav tik tuoli. Nui, lelpiļsātā ir lelys muokslys īspiejis, bet munys prioritatis mani valk iz mozpiļsātu. Maņ napateik attuolumi, steiga, duorga dzeive i pastuoveiga kņada; maņ vajag daudz dobys i šaļts, kod, lai koč kas nūtyktu, pošai ir juotaisa nūtykumi. Ir breineigi, kod tu nūej iz pasuokumu “Ausmeņā” i izreizis sateic daudz paziņu i draugu. Ir breineigi, kod piļsātā vysur dobys styureiši, kur var nūsaslēpt ar gruomotu.
Bet juosoka, ka “vacajim” jaunīšim (nu 26 da 40 godu) mozpiļsātā var pītryukt aktivitašu. Šaļtīs, kod Rēzekne ir puoruok klusa, es braucu iz Reigu tvert izreizis vysu: muzykys pasuokumus, izstuodis, festivalus. Kuorteigi sasaāduse īspaidu, atsagrīžu sovā pereklī tū vysu puorstruoduot.
Pārn esi bejuse Ukrainā, Boltkrīvejā, Kaukazā. Kū tev ir davuši itī braucīni – īspaidu, puordūmu ziņā?
Parosti braucam piec tuoluma vitamina aba iz vītom, kur ir kolni. Ar Mārteņu (Lienes dzeivisbīdrs – aut.pīz.) asam sovvalis cylvāki. Lelpiļsātys, lai cik ari īspaideigys juos nabyutu, parosti pruotā dreiži nūsasāst i saplyust, bet kolni… Tys efekts palīk atmiņā. Vysleluokū impulsu dūd taišni tuos šaļtenis, kod tu izkuop nu sovys komforta zonys, kod tev suoc palikt drusku baist i acs žylbst nu šmukuma i plašuma. Kazbeka kolns Gruzejā beja vīna nu taidu pīredžu.
Apleik pasaverūt, vyss beja bolts, i viejs nese nūst nu kuoju. Tei nūteikti nav cylvāku zona. Kolnūs daudzejis reizis asam aptvāruši sovu trauslumu dobys prīškā. Kolni vysod dūd kaidu vuiceibu. Asam gon nūsamaļdejuši Hibinūs Krīvejā, gon īkleiduši dzeļkšņu džungļūs Sierra de Tejeda kolnūs Spānejā. Vysod jau raugom sasagataveit i byut mūdri, bet, redz, kolni paruoda sovu puoruokumu… Ceļuojumūs vysod rokstu. Maņ plauktā kruojās mozys gruomatenis nu kotra ceļuojuma. Skaitu, puorskaitu, atsagrīžu i dūmoju leidza.
Tu īsastuoj par zaļū dzeivisveidu. Ari folkloriskais pasauļa skatejums tev nav svešs. Deļkam tys tev ir tik svareigi?
Itamā ziņā ceineituoja naasu. Maņ pateik īsadvasmuot nu zaļūs ideju i īnest koč kū nu tuo ari sovā i sev tyvūs cylvāku kasdīnā. Asu skaitejuse i vaicuojuse informaceju par vegetarismu, zero waste (ideja par maksimali lītdereigu i racionalu dobys resursu lītuošonu – aut.pīz. ), bet sovā dzeivē pīsaturu pi apsazynuošonys i minimalisma. Tai kai mes saimē bejom pīci bārni, tod iedīņs vysod beja sadaleits. Navarēja ēst tik, cik lein. Kotram vīna ūleņa, treis capumeni. Cīns pret iedīni maņ ir cīši dzili īaudzynuots, i ari niu iedīņa izmesšona i nagauseiba maņ ruodīs oploma. Raugu apsazynuot, kū ar sovom izvielem nūdoru dobai. Maņ pateik vaicuot dažaidus dobai draudzeigus rysynojumus, bet es naasu principiala – navaru turētīs pi principu, kas munā vidē i pruotā nav aktuali. Itai sistemai ir div goli. Es kai individs varu dzeivuot dobai draudzeigi, bet maņ napīteik ar tū, ka pīruodu sev – nui, es tū varu. Es grybātu, lai leluos sistemys dūmoj par itim vaicuojumim i reikojās. Mozi lāmumi padareitu lelys lītys i audzynuotu sabīdreibu.
Folkloriskais skatejums ir guojs nu bierneibys. Maņ cīši patyka puosokys, dainys, teikys, ari pošizdūmuoti dobys tāli, kurus sovuos dūmuos personificieju i koč kaidā ziņā ari atdzeivynuoju. Dzeiveiba ir lels svātums, dzeivais ir juosorgoj. Dobā vysur radzu dvieseli.
Maņ ir radīs īspaids, ka tu esi cīši harmoniska personeiba. Tai ir?
Maņ dzeivē ir bejuši ari stypri naharmoniski i trauksmaini laiki, kas vuiceja nūvērtēt īkšejuo mīra vierteibu. Es raugu īsaklauseit sovuos vielmēs i nasaceineju par tū, kas nav munā varā. Raugu byut mūdra, sekuot intuicejai i puoruok nacerēt, ka vyss nūtiks piec muna pruota. Navajag īsaciklēt nabyutiskajā, i navajag baruot trauksmis sajiutu. Skaitu, ka maņ vēļ cīši daudz juostruodoj ar sevi. Cīši empatiski uztveru apleicejūs i varu mudri zaudēt īkšejū leidzsvoru, deļtam lobuok izavieleju byut vīna, na pavadeit laiku naapmīrynuotu cylvāku kluotbyutnē. Nagativuos emocejis atjam spāku, bet tū otkon sasaukt, saviļkt kūpā nav vīglai.
Itūšaļt kasdīnā mani vysvaira prīcynoj i mūdynoj muna pyrmuo bārna gaideišona. Vēļreiz ir juopuorviertej vierteibys i juomaina parodumi. Atsataisa durovys jaunam, naapjaustam, breinumainam pasauļam.
Karteitis: nu Lienes personiskuo arhiva


text:
Dzims 1951. goda 6. decembrī Latvejis PSR Abrenis rajona Rekovā. Tāvs i muote kolhoznīki.
Vuicejīs Bolvu rajona Iergļu pamatškolā (1959–1963) i Rekovys vydškolā (1963–1970). Beidzs LVU Svešvolūdu fakultati
(1975), dabojūt filologa, angļu volūdys i literaturys školuotuoja kvalifikaceju. 1984.–1987. godā vuicejīs LVU
aspiranturā (pedagogejis viesture i teoreja).
Struodovs Bolvu rajona Tiļžys vydškolā i Tiļžys internatškolā par angļu volūdys školuotuoju (1975–1989). Bejs
laikroksta„SkolotājuAvīze“pastuoveigais korespondents (1985–1990).
Atmūdyslaikā bejspar Latvejis Tautys frontisBolvu rajona nūdalis atbreivuotū prīkšsāduotuoju (1989–1990). 1990. godā
īvālāts par LR AP deputatu. Darejs Uorlītu komisejā iTautys izgleiteibys, zynuotnis ikulturys komisejā, kai ari
Latgolys dorba grupā. Par bolsojumu 1990.goda4. majā par Naatkareibys deklaraceju apbalvuots ar III škirys Treju
Zvaigžņu ordeni (2000).
Nu1994. godada2005. godaapreļastruodovs LR Naturalizacejs puorvaļdis Uorejūs sakoru daļā.Nu2005. godaapreļa struodovs
Tulkuošonys iterminologejis centra Eiropys Savīneibys icytu storptautyskūs tīseibu aktu tulkuošonys nūdaļā par
redaktoru; ar 2009. godajanvari Ar NATO darbeibu saisteitu tīseibu aktu tulkuošonys nūdaļā par redaktoru. 2011.
godajanvarī puoguojadorbā iz Reigys dūmis Uorlītu puorvaldi, kur bejaprojektu koordinātuojsStorptautyskuos
sadarbeibys i koordinacejis nūdaļāda 2012. godanovembra.
Ir daudzu gruomotu autors voi leidzautors. Dažaidūs laikrokstūs ikruojumūspublicejs ap 500 rokstu latvīšu, latgaļu,
krīvu, angļu i franču volūdā. Jam irap 90 tulkojumu, kas publicāti dažaidūs laikrokstoūs ivairuokuos gruomotuos i
pīcuos atseviškuos brošuruos.
Izjymts ASV Nacionalajā geografu bīdreibā (1978), a 1995. godā Pasauļa verbaluos agresejis bīdreibā „Maledicta“i
bīdreibā „Amici Linguarum“(„Volūdu draugi“).
Kruoj ābecis. Kolekcejā ir apmāram 10 290 ābeču nu 222zemēm1180volūduos.
Ābeču izstuodis atkluošonāar Bolvu Nūvoda muzeja dareituojom (1998)
Bolvu nūvoda Tiļžysvydškolys
muzejāgruomotys „Volūdu breineigaispasauļs“(Reiga, Raudava, 2004)atkluošonys pasuocīnī(2004)
2006. godā Salonikūs (Grīkeja)
nūtyka muna ābeču izstuode. Īlyugumā iz ābeču izstuodisatkluošonuiafišāirlītuotagruomotys „Valodu brīnumainā
pasaule“vuoka biļde.
Pi bibliotekys Salonikūs
(Grīkeja), kurānūtyka ābeču izstuode(2006).
Ābeču izstuodis atkluošonāar juos
organizātuojim Salonikūs (Grīkeja)
Ābeču izstuodePleskovys apgobola
Universalajā zynuotniskajā bibliotekāPleskovā (Krīveja)nūtyka2011.godā.
Pi bibliotekys Grodņā
(Boltkrīveja) kūpā ar ābeču izstuodis organizātuojuSvjatlanu Rapeckaju(2012)
Reigysdūmē kūpā ar delegaceju nu
Dīnvydafrikys Republikys(2012)
Ratūskolekceju izstuode „KRUOJ,
PIETEJ, DOLĪS!“Pernovys Jaunuos muokslys muzejāIgaunejā(2013–2014)
Ābeču izstuode „Sākums“Latvejis
Nacionalajā bibliotekā (2014)
Tikšonuosar kīnīšu iangļu volūdys
tulkuotuoju Meņu Vu[吴萌]Pekinā2015. goda 11. aprelī. Sadarbeibaar Meņu Vuir cīši lūbeiga imuna kolekceja ir
pasapiļdejusear daudzom ābecem Kīnys tautu volūduos.
2015. godā RēzeknēLatgolys
viestnīceibāGORS, kur tykadaškierta Latgalīšu kulturys goda bolva„Boņuks 2014“nominacejā „Lobuokais
izdavums/gruomota“par „Purlovas grāmatu“(Reiga, Raudava, 2014).
Munaābeču izstuodeBoltkrīvejis
Nacionaluos bibliotekys Gruomotys muzejāMinskā (2018)
Kūpā ar Boltkrīvejā izdūtuos
ābecis krīvu volūdā autori OlguTirinovuizstuodis atkluošonys dīnā


text:
Daneja
Daneja (danīšu: Danmark) – vaļsteiba Pūstumu Europā. Kūpā ar Grenlandeju i Fareru Salom veidoj Danejis Kienesti (danīšu: Kongeriget Danmark). Daneja irā iz dīnavydim vysuvaira byunūša Skaņdinavejis vaļsteiba iz vyds Baļtejis i Pūstumu jiurys. Vaļsteibys teritoreju veidoj Jutlandejis pussola i nazcik solu – Zelandejis, Fina, Langelana, Bornholma i cytys mozys. Jutlandejis dīnavydūs rūbežs ar Vuoceju (68 km). Kategata i Eresuna jiuru šauris škir Daneju nu Švedejis, Skageraka jiuru šauris – nu Norvegejis. Pyrma Kīļa kanala izkasšonys, vīneigais kuģu ceļš nu Baļtejis jiurys da Pūstumu jiurai beja varams pa itym trejim kanalim, zynomim kai „Danīšu šauri”.
Myuslaikūs Daneja irā konstitucionala monarheja ar parlamentarisku demokratisku vaļdeibu. Danejai irā vaļsteibys leidzīņa vaļdeiba i 98 vītejuos vaļdeibys (pošvoldi). Koč i nu 1973 gods Daneja irā Europys Savīneibys dalineica, jei navā dasaškieruse pi eurys zonys i vys vēļ vaļsteibys oficialuo valuta irā Danejis krona. Daneja irā nazcik vydtautisku organizaceju dalineica nu pošys īstateošonys dīnys – NATO i Vydtautiskuos ekonomiskuos kūpādareibys i raisteibys organizacejā (VEKRO). Taipoš jei irā Europys Drūsuma i Kūpādareibys organizacejis (EDKO) dalineica. Byuteigai atguoduot, ka Grenaldeja i Fareru Solys, teritorejis ar lelu autonomeju, navā Europys Savīneibys dalineicys.
Danejai ar jaukta tierga kapitalizma ekonomiku i augstu vaļsteibys labtureibu irā vīns nu pošu augstū leidzīņu ījāmumu leidzonumā. Danejā irā pošu lobais komercdarbeibys klimats pasaulī. Nu 2006 gods da 2009 godam Danejis Kieneste pīzeita kai „pošu laimeiguo vīta iz zemis”, pamatojūtīs iz veseleibys, labtureibys i izgleiteibys standartim. 2010 godā Daneja pīzeita kai vīna nu pasauļa mozuok korumpetajom vaļsteibom.
Vaļsteibys nacionaluo daņu volūda irā cīši radnesteiga švedu i norvegu volūdai, ar kū irā styprys kultureigys i viesturiskys saitys. 80,9% Danejis dzeivuotuoju irā evaņgeliku ļutarticeigī. Pa 2010 gods datim 548,000 cylvāku (9,9% Danejis dzeivuotuoju) irā emigranti ci emigrantu piedinīki. Vysuvaira (54%) nu jū irā cytu Skaņdinavejis ci Europys vaļsteibu ļauds, cikom cyti pa lelumam irā nu Tiveimim Reitim i Afrikys vaļsteibom.
Etimologeja[pataiseit | labot pirmkodu]
Viesture[pataiseit | labot pirmkodu]
Geografeja[pataiseit | labot pirmkodu]
Politiskuo sistema[pataiseit | labot pirmkodu]
Administrativais dalejums[pataiseit | labot pirmkodu]
Ekonomika[pataiseit | labot pirmkodu]
Demografeja[pataiseit | labot pirmkodu]
Etniskais sadors[pataiseit | labot pirmkodu]
Volūda[pataiseit | labot pirmkodu]
Religeja[pataiseit | labot pirmkodu]
Sports[pataiseit | labot pirmkodu]
Verīs taipoš[pataiseit | labot pirmkodu]
Nūruodis i olūti[pataiseit | labot pirmkodu]


text:
Žėrnėks
Žėrnėks (luotīnėškā: Vicia) ī tuoks augals, katros muokslėškā prigol prī brondėniu augalū (Fabaceae) šeimuos.
Žėrnėku stombrē tēvi, laipontīs, basivėniuojontīs. Lapā aug grotėm, ėšruod padabnē plonksnā, toria galė ūsioka. Žėidā padabnē popu, tėktās dėdlesni, vairiū spalvū (balti, mielėni, geltuoni, vėjuoletėnē), ba smuoka. Nuokėn tēvas brondis, katrūs būn nadėdlės, joudas kap pėpėrā sieklas.
Aug žėrnėkā pėivūs, patuoriūs, daržūs, pakelies, dėrvuonūs. Daugoms anūm tink šieralou, anūm žėidūs lonka bėtis. Tepuogė piktžuolė ī – vīniuojas ont rogiū, avėžū.


text:
Dzejneica i kulturys darbineica Ineta Atpile-Jugane dzymuse Bolvu pusē, Bierzpiļs pogostā. Autore roksta kai latvīšu literarajā, tai i latgalīšu rokstu volūdā. Inetys interese par raksteitū vuordu sasaglobuojuse dzeiva, dabuojuse pīredzi i brīdumu, autoris teksti veidoj suleigu, interesnus dzejis tālus, kai ari originalitate i guņs pylnais temperaments dažaidoj myusdīnu latvīšu dzejis ainovu. Ineta ir ari kinys “Vīna vosora deļ vysu” (2012) scenareja leidzautore i scenārija autore eiskinai “Muola varā” (2013).
NOMINANTI:
Voldemārs Voguls ar dzejūļu kruojumu “Sirds bolss”
16.dzejis almanahs “Rēzekne 2013”


text:
Kamerkors “Muklājs” dybynuots 1989. godā, nu 2012. goda kora vadeituojs i dirigents ir Jānis Kokins. Albumā apkūpuotys dažaidūs laikūs radeituos latgalīšu tautysdzīšmu apdaris i originaldzīsmis. Albumā vydā ir ari taišni kamerkoram veļteits skaņdorbs – Agnetys Krilovys “”Meitines dzīsma” ar Raiņa vuordim. Taipat albumā īkļautys dzīsmis J. Vaivoda, I. Rupainis, E. Skukis, V. Pūcis i cytu komponistu muzykalajā interpretacejā.
NOMINANTI:
Rēzeknis Tehnologeju akademejis jauktais kors “Sonitum” ar albumu “Dīva pasauļs”
Rihards Zaļupe “Latgales ainavas”


text:
Pošizzinis paleigs – Ilmāra Meža gruomota “Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Latgale”
Roksta autore: Ligija Purinaša, portals lakuga.lv
2017. goda nūgalē dīnys gaismu īraudzeja Ilmāra Meža gruomota “Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Latgale”*, kas tyka gataveita pīcus godus i jau pyrma izdūšonys pīsaisteja ļaužu viereibu. Tys laikam ir cīši lykumsakareigi, tok kotrs nu mozys kuojis koč reizi sev ir izdevs vaicuojumu: “A kas es asu?” Mani pošu vysod ir interesiejs, kai dzedim i babom i daudzejom paaudzem pyrma jūs ir izadevs godu symtim, karim, vysaidom slimeibom cauri iznest dzeiveibys pavedīni, kab mes tān byutu. Šaļtim jau napīder nikas vaira par pavuordi, kuru tod tu nes cauri sovai dzeivei kai vīneigū dzymtys duorgumu.
Kas juozyna pyrma gruomotys skaiteišonys?
Prūtams, iz vysa svareiguok ir apzynuot sovys dzymtys pīdereigūs pavuordis i pavuoržu variacejis. I, kū vaira, tū lobuok. Byutu labi zynuot ari jūs dzimšonys laiku i vītu, ticeibu (ka jiusu radinīki ir bejuši Latgolys luterticeigī ar uzvuordu “Ozols”, tod, vystycamuok, itamā gruomotā par itū pavuordi seikuoku informaceju naatrassit), tauteibu (dīz voi itamā gruomotā atrassit tipiski pūliskuos ci krīviskuos pavuordis), dzeivis vītu, sīvītem – pyrmalauleibu pavuordis i tāvu pavuordis. Byutu labi, ka gruomotys skaiteituojam byutu kaidys pamatzynuošonys pūļu, latiņu, vuocu, lītuvīšu i krīvu volūdā voi Latvejis teritorejis rūbežu viesturē. Bet, ka taidu zynuošonu nav, – na bāda. Vysu atrassit īvodā.
Gruomotys sastuovs
Gruomota ir cīši boguoteigi ilustrāta i kruosaina. Ir kartys, dokumentu biļdis, kruosaini dalykumi. Gruomotā ir 345 puslopys i vuordineicys struktura. Ir īvods ar četrim rokstim. Demografs i viesturnīks Ilmārs Mežs roksta par pietejuma eipatneibom, rūbežim i deļkam gruomotā nav īkļauta Daugovpiļs apriņča zīmeļrītumu teritoreja. Viesturnīks Muntis Auns pīsavierš Latgolys pavuoržu veiduošonuos viesturiskajam fonam, izaruoda, Latgolys latvīšim pyrmajim suoce dūt pavuordis, tys beja jau 17. godu symtā, puorejā Latvejis teritorejā latvīši pi pavuoržu tyka dažus godu symtus vāluok. Geografe Otīlija Kovaļevska aktualizej vītvuordu i pavuoržu saleidzynuošonu i latgalīšu migraceju. Volūdneica Anna Stafecka sovu viereibu grīž pavuoržu nūzeimis analizei i pavuoržu grupiešonai piec semaņtiskūs markīru.
Vuordineicys daļa ir sadaleita piec alfabeta. Kotrai pavuordei ir dūtys dažaidys raksteibys versejis (ka taidys ir) – par pīvadumu, Brāļs, Broļs, Bruoļs i Braļs. Ir dūts pavuordis nosuotuoju skaits iz 1935. g. (voi agruok, ka ir daīmama informaceja), izplateibys areals i lingvistiskuo nūzeime, kas šaļtim roda vaira vaicuojumu nakai atbiļžu. Par pīvadumu, pavuorde Purinaša var byut saisteita ar Purins, kas lingvistiski var byut veiduojīs ari pūriņs voi pūrinis ‘purva’ voi vyspuor nu vuorda purins ‘purene’. Īspiejams, ka atbiļdis iz munim vaicuojumim snēgs kaida cyta “Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos” daļa. Teik planavuots gruomotys izdūt ari par cytim Latvejis nūvodim.
Pozitivuos blokusparuodeibys
Piec gruomotys puorskaiteišonys var rastīs pastyprynuota interese par sovys dzymtys voi dzymtuos/dzeivis vītys pieteišonu. Vuordineicu var izmontuot na viņ kai ceļvedi pavuoržu pietnīceibā, bet ari vītvuordu nūzeimis atkluošonā. Par pīvadumu, Gribuli (Latgolā ir vairuoki cīmi ar taidu nūsaukumu) kai ‘badeigs cylvāks’ voi ‘sēne’. Izdavums ļaun sekuot leidza pavuoržu i nūsaukumu transformacejai laiku lūkūs, kai ari atkluoj vysaidys Latgolys ļaužu sadzeivis realejis (dzeivis vītys, nūsadorbuošonys, izskota eipatneibys i tt.), kas īkodeitys pavuordē.
**
Ilmāra Meža gruomota ir vīns nu tūs vierteigūs pietejumu, kas aizpylda informacejis vakuumu Latgolys viesturē. Ite gon es dūmoju – na godaskaitļu voi faktu iztryukumu, kas svareigs ir viesturnīkim voi muzeju darbinīkim. Dreižuok – sevkura cylvāka pīdereibu. Vītys mekliešonu, kurys daleņa koč kod esi bejs. “Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Latgale” rūsynoj dūmuot par sovu paguotni, īsasaisteit dialogā ar jū. I kas zyna – varbyut gols golā izadūs atrast kū jaunu?
*Izdeviejs: Latvīšu volūdys agentura
Karteite: Latgolys Planavuošonys regions


text:
Šūgod 25. janvarī 80 godu slīksni byutu pourkops myusu nūvodnīks – īvārojamais viesturiskuos volūdnīceibys specialists, habilitātais filologejis doktors, profesors Ontons Breidaks. Leidz 30. janvaram Rēzeknis Centraluos bibliotekys skaiteitovā byus apskotama nūvodnīkam veļteita izstuode.
Īskots O. Breidaka dzeivis i zynuotniskuos darbeibys gaituos
O. Breidaka šyupuļs kuorts Ludzys apriņķa Pildys pogosta Malzūbu sādžā, kur jis nuoce pasaulī 1932. goda 25. janvarī. Školys gaitys mozais Ontons suoce Egluoju i vāluok turpynuoja Istalsnys pamatškolā.
Piec Ludzys vydusškolys beigšonys 1951. godā Ontons dūdās iz Reigu i īsastuoj Latvejis Vaļsts universitatis Viesturis i filologejis fakultatī. Jau studeju godūs jis suoc meklēt sevis izsaceišonys veidu i atrūn tū volūdnīceibys laukā.
Sovūs pyrmajūs pietnīciskajūs dorbūs O. Breidaks suoc dziļuok īsavērt dzymtuos Pildys izlūksnī. Jis styngri i puorlīcynūši aizstuov sovu zynuotniskūs pietiejumu pareizeibu. Pīmāram, tūs godu laikrokstā „Padomju Students” ir losama studenta O. Breidaka polemika ar tūreizejū Viesturis i filologejis fakultatis docentu A. Ozolu.
1956. godā O. Breidaks ar izcileibu pabeidz universitati, i tuoļuok jaunuo specialista ceļš vad iz dzymtū Latgolu, kur 11 godus jis struodoj par latvīšu volūdys i literaturys školuotuoju Aglyunā. Tūmār Aglyunys vydusškolys školuotuojam O. Breidakam nadūd mīra studeju laikā aizsuoktais zynuotniskais dorbs.
1967. godā jis otkon dūdās iz Reigu i suoc dorbu Zynuotņu Akademejis Volūdys i literaturys instituta folklorys sektorā kai zynuotniskais leidzstruodnīks. Trejspadsmit godu teik veļteits tautysdzīšmu volūdai i izlūksnēs pīraksteitūs tekstu redigiešonai.
1970. godā par dorbu „Augšzemnieku dialekta latgalisko izlokšņu dialektālā leksika un tās vēsturiskie sakari” O. Breidakam teik pīškierts filologejis zynuotņu kandidata grāds. 1981.–1983. godā O. Breidaks struodoj izdevnīceibā „Zinātne”, bet tymā pošā laikā nūteik ari dorbs pi doktora disertacejis „Latviešu valodas latgalisko izlokšņu fonētika: diahronija un sinhronija”. (Disertaceja spūži teik aizstuovāta 1990. godā.)
Nu 1983. goda O. Breidaks atsuoc sovu pedagogiskū darbeibu, tikai tagad jau augstškolys docātuoja statusā. Jis struodoj Daugovpiļs Universitatī, 1987. godā teik aicynuots iz Latvejis Universitatis jaunizveiduotū Pedagogejis fakultati. Tymā pošā laikā teik skaiteitys lekcejis ari Latvejis Universitatis Rēzeknis filialī, kura vāluok puortūp par Rēzeknis Augstškolu.
20. godsymta pādejuo desmitgade volūdnīka dzeivī ir uorkuorteigi boguota i radūša. Tūp baltu volūtu pietnīkim i studentim vajadzeiguos gruomotys „Augšzemnieku dialekta latgalisko izlokšņu fonētikas atlants” i „Ievads baltu valodniecībā” 2 daļuos. Itymūs godūs O. Breidaks ir filologejis nūzaris Habilitacejis i promocejis padūmis lūceklis gon Latvejis Universitatī, gon Daugovpiļs pedagogiskajā universitatī.
O. Breidaks beja gondreiž vīneigais, kas struoduoja saleidzynojami viesturiskajā volūdnīceibā, bet juo leluo mīlesteiba beja i palyka Latgola, tuos izlūksnis, vītvuordi, vuordu cilmis pietiejumi i skaidruojumi, latgalīšu rokstu volūdys normu izstruode.
Myužeibā O. Breidaks aizguoja 2002. goda 24. februarī.
Rēzeknis Centraluos bibliotekys kruojumā šūbreid ir O. Breidaka gruomota „Valodas izcelšanās” i LU Latvīšu volūdys instituta izdūtuos volūdnīka dorbu izlasis 1. siejums.
Izmontuotuo literatura Acta Latgalica : zinotniski roksti, dokumenti, apceris / Latgolas Pētnīceibas instituts. 13. sēj. - Rēzekne : Latgolas kulturas centra izdevnīceiba, 2004. - 388 lpp.


text: Kordirigente, muzykys pedagoge Terēzija Broka dzymuse 1925. goda 30. septembrī Rēzeknis apriņča Viļānu pogostā. Piec Latvejis Vaļsts konservatorejis beigšonys leidz pat 2000. godam juos vīneiguo pamata dorbavīta beja Daugovpiļs muzykys vydsškola, kur Terēzija Broka veice pedagogiskū i audzynuošonys dorbu kordirigentu nūdaļā. Daudzi juos audziekni niu struodoj par dzīduošonys školuotuojim, veic pedagogiskū dorbu muzykys vuiceibu īstuodēs, ir aktivi kulturys darbinīki, voda korus daudzuos Latvejis piļsātuos i lauku rajonūs, eipaši Latgolā. Paraleli pedagogiskajam dorbam Terēzija aktivi vadejuse pošdarbeibys korus, ansambļus, aktivi īsasaistūt sova nūvoda Dzīšmu svātku i cytu pasuokumu reikuošonā. Bejusa Školu jaunatnis Dzīšmu svātku viersdirigente, kai ari Vyspuorejūs latvīšu Dzīšmu svātku viersdirigente.


text:
Latgolys kulturviesturis muzejā nūtiks kinolektorejs par Rēzekni
5. septembrī 11.00 Latgolys Kulturviesturis muzejā iz kinolektoreju “Nepārejošā Latvija. Salas laika upē” aicynoj Latvejis Nacionaluo arhiva Latvejis Vaļsts kinofotofonodokumentu arhivs. Kinoprogramu papyldynuos kinozynuotnīka Agra Redoviča stuostejums.
Latvejis Nacionaluo arhiva Latvejis Vaļsts kinofotofonodokumentu arhivs ir vīns nu myusu vaļsts leluokūs Latvejis kulturviesturiskuo audiovizualuo montuojuma globuotuoju, kurymā uzkruots nūzeimeigs vaļsts viesturis audiovizualais dokumentiejums par Latvejis apdzeivuotom vītom, cylvākim i politiskuos, sabīdryskuos i kulturys dzeivis nūtikšonom Latvejā nu 1910. goda da myusu dīnu. Eipaši nūzeimeiga i interesanta ir laikā nu 1920. goda da 1996. goda radeitūs kinohroniku i kinožurnalu kolekceja, kura dūd vareibu ari piec godu desmitu sajust apturātū laiku, redzēt vysaidys nūtikšonys, saleidzynuot i apjaust daudzuos viesturiskuos puormainis, kas 20. godu symtā ir ītekmiejušys Latveju.
2015. goda rudinī arhivs ar Vaļsts kulturkapitala fonda atbolstu pīduovoj vysim interesentim apmeklēt kinolektoreja cyklu “Nepārejošā Latvija. Salas laika upē”. Kinolektoreja cyklam izvālātys sešys piļsātys – Rēzekne, Ventspils, Ciesis, Jiurmola, Valmīra, Jelgova – kai solys laika upē, par kuruom uzkruots boguoteigs filmiejumu kluosts, suocūt ar pyrmajim naatkareiguos vaļsts godim, aptverūt nacistiskuos Vuocejis i padūmu okupacejis periodus, da pošys naatkareibys atjaunuošonys. Itamuos piļsātuos demonstrēs konkretai piļsātai veļteitu kinoprogramu, ar kurys paleidzeibu skateituojim byus vareiba atguoduot, īpazeit nu jauna voi veikt piļneigi nagaideitus atkluojumus par sovu dzymtū piļsātu i nūvodu. Kinoprogramys papyldynuos kinozynuotnīka Agra Redoviča stuostejums par kinodokumentim i tymūs atspīguļuotajom nūtikšonom.
Kinolektoreja cyklu arhivs organizej sadarbeibā ar piļsātu pošvaļdeibu institucejom.
Kinolektoreja programys pamatā izmontuoti unikali 1920. – 1930. godu kinožurnali “Latvijas filmu hronika”, “Latvijas skaņu hronika” i dokumentaluos kinys, kuruos radejuši tuo laika zynomuokī Latvejis hroniku i kinu veiduotuoji Arnolds Cālītis (1883-1972), Juoņs Sīlis (1886-1970), Mārteņš Lapiņš (1873-1954), Eduards Kraucs (1898-1977) i cyti.
Piļsātu dzeivis nūrisis daudzpuseigi atspīgeļoj ari kinožurnali “Padomju Latvija”, “Māksla”, “Pionieris”, “Sporta apskats”, “Latvijas hronika”, “Pastarītis” i cyti, kurus veiduojuši režisori Aleksandrs Jevsikovs, Irina Masa, Laimons Gaigals, Aloizs Brenčs, Imants Brils, Hercs Franks, Ivars Seleckis, Aivars Freimanis, Jurs Podnieks, Varis Krūmiņš, Andrejs Apsītis, Laima Žurgina, Jevgenijs Paškēvics, Romualds Pipars i daudzi cyti Latvejis kinoviesturē zynomi autori. Pīmynātūs piļsātu atkluosmei veļteitys ari Reigys kinostudejis, Reigys dokumentalūs kinu studejis, Telefilma “Rīga” veiduotuos dokumentaluos kinys, kuruos ar sovdabeiguoku kino izteiksmis leidzekļu volūdu papyldynoj kinohroniku koncentrātū sižetiskū skatejumu.
Latgolys Kulturviesturis muzejā tiks ruodeita kinoprograma, kas atkluoj vacū i jaunū Rēzekni, personeibys i nūtikšonys piļsātā laikā nu 1923. goda da 1992. goda. Hronikuos apstuodynuotais i īmyužynuotais laiks ļaun pīsadaleit 9. Rēzeknis kuojnīku pulka svātkūs 1923. godā i Latgolys jaunatnis 1. Dzīšmu i sporta svātkūs 1925. godā, vērtīs Pļaujis svātkus i breivdobys tāluojumu “Svētā zeme” 1936. godā, pīminekļa Latgolys atbreivuotuojim atkluošonu 1939. godā, pīsadaleit Rēzeknis 700 godu jubilejā i Vyspasauļa latgalīšu konfereņcē 1992. godā. Pyrmū reizi publiskai demonstriešonai arhivs pīduovoj Juoņa Doreda veiduotū 1920. godu kinožurnalu “Latvijas hronika” par zyrgu skrīšonys saceikstem Rēzeknē.
Kinolektoreja apmekliejums bez moksys


text:
Režisora Edgara Blinova debejis kina “Latgolys laikadečs”. Kinys varūņam Intaram interese par sovys dzymtys viesturi roduos pieški – kopusvātkūs sarunā ar mamu jis najauši uzzynoj par sovys babys Veronikys i školuotuoja Benedikta tragiskū meilysstuostu. Iz 20. godusymta suoka viesturiskūs nūtikšonu fona teik viesteits, kaids beja Veronikys, Benedikta i Jezupa stuosts. Golvonajuos dūmuos deju kūpys “Dziga” doncuotuoja Leila Rasima, didžejs i muzykants Ainārs Svelpe i latgalīšu rokmuzykants Ingars Gusāns (Sovvaļnīks). Pyrmizruode nūtyka 2011. goda 4. majā.
NOMINANTI:
Festivals “Muzykys Skrytuļs 2011”
Latgalīšu DOMINO
LgSC gruomota “Es soku. Tu soki. Puosokys par krīzi”
Meilys aiļu i dzīsmu festivals “Upītes Uobeļduorzs”
Projekts “Teritoriālās identitātes lingvokulturoloģiskie un sociālekonomiskie aspekti Latgales reģiona attīstībā” (Rēzeknis Augstškola)


text:
Decembrī izdūts latgalīšu dzejneicys Ingridys Tāraudys catūrtais dzejūļu kruojums “Pērlītes zem kājām/Bisers zam kuoju”, kurā atrūnami teksti i latgaliski, i latvīšu literarajā volūdā.
Ingrida Tārauda stuosta, ka gruomotys nūsaukums bejs izdūmuots jau godus demit, bet tam “apakšā” asūšī dzejūli tyka īprīkšejā kruojumā “Boltais šokolads” 2012. gadā, bet daži – par biseri – beja aizagivuši nikur napublicāti i pyrma pīcu godu suoce apaugt ar cytim dzejūlim, cikom beigbeiguos “Bisers..” tyka da logiska iznuokuma. “Dūmoju, ka sovu stilu laika gaitā i sovu “ingridismu” autore nav pagaisynuojuse, par tū, saprūtams, sprīss skaiteituojs,” soka Ingrida.
Latgalīšu dzejneica Ingrida Tārauda (1971) regulari publicejās periodikā i škārsteiklā, literarūs almanahūs i kūpkruojumūs. Dzejneica izdavuse treis dzejūļu kruojumus “Vīgla byušonys ironeja” (2000) i “Izdadzynuota sirds” (2001) i “Boltais šokolads” (2012). Juos vuords labi zynoms latgalīšu modernuos literaturys i myusu dīnu latvīšu dzejis kontekstā. Valentins Lukaševičs par juos dzeju ir sacejs: “Jei sovā lirikā sintezej latgalīšu literarū tradiceju ar modernom, myusu dīnu pasauļa uztverei atbylstūšom izteiksmis formom.”


text:
Sasatikšona ar Inetu Atpili- Jugani Baļtinovā
Dzejis dīnys ir vīna nu latvīšu tautys kulturys tradicejom. 1965. gods latvīšu kulturā beja zeimeigs ar tū, ka taišni tod 100. dzimšonys dīnu byutu svietejs Rainis, kū var skaiteit par vīnu nu Dzejis dīnu izveiduošonys īmaslim. Jau nuokamajā godā – 1966. – aizasuoce Dzejis dīnu kasgadejuo reikuošona vysā Latvejā.
Ari Baļtinovys nūvods kotru godu īsasaista Dzejis dīnuos. Itūgod Baļtinovys vydsškolys Paaudžu centrā nūtyka sasatikšona ar dzejneicu, kulturys darbineicu Inetu Atpili-Jugani. Pasuokums īsasuoce ar Baļtinovys vydsškolys 12. klases tematiskū skeču. Pasuokuma vadeituojis – 12. klasis škoļneicys raudzeja puorlīcynuot klasis puišus, ka dzejis lasejumi i raksteišona nav veļteiga laika šķīsšona, nu vys nūdereiga, kluot vēļ eipaši nūderietu, gatavejūtīs latvīšu volūdys i literaturys eksamenim. Vadeituojis kluotynasūšūs īpazeistynuoja ar dzejneicys biografeju, sasnāgumim. Atmosferys radeišonai atskaņuoja grupys “Kardināls” dzīsmis, kuru tekstu autore ir Ineta. “Kab smaltūs idejis dzejūlim, nav vajadzeiga eipaša atmosfera. Svareigi ir vuordi, partū ka tī var izsaceit vysu, ar vuordu var padareit vysu. Gryušuok ir ar dzīsmem. Rokstūt tekstus, juojem vārā i lobskaneiba, i rindeņu garumi, atskanis,” tai atzyna Ineta.
Pasuokuma vadeituojis skaiteja dzejneicys populāruokūs dzejūļus latgalīšu volūdā. Ari školāni nu cytu klašu nūskaiteja sovus sagataveitūs dzejūļus. Iz vaicuojumu – kai roduos dūma raksteit latgaliski?- Ineta atbiļdēja: “Tys nabeja nikaids protests pret tū, ka teik raksteits tik latvīšu volūdā. Struodojūt pi projekta “Vīna vosora deļ vysu” suoču vaira lītuot latgalīšu volūdu. Nu jau asmu ceļā iz trešuos dzejis gruomotys izdūšonu. Pyrmūreiz gruomota byus latgalīšu volūdā.” Par sadarbeibu ar komponistim dzejneica soka: “Kotrs satyktais cylvāks dzeivē ir svareigs, kotram cylvākam ir sova lūma i nūzīme koč kaidu mierku sasnīgšonai.” Pasuokuma izskaņā Ineta nūskaiteja sovu vēļ napublicātū dzeju. Taipat jei pastuosteja, ka itūšaļt intensivai nūteik dorbs pi kaidys dokumentaluos kinys.
12. klasis puišim pasuokuma laikā beja aizdūts aizdavums – īsadvesmojūt nu sarunys ar dzejneicu, pošim pīraksteit sovus dzejūļus. Dzejūli saguoja humora pylni, kluot vēļ ar atskaņom. Ineta Atpile- Jugane atzineigi nūviertēja puišu snāgumu i nūvielēja kluotynasūšajim nasakautrēt i drūsai raksteit, atrast sovu rodūšū dzierksti i izapaust.
Teksts i kartenis: Madara Balode


text:
“Kolnasātai” pīci godi, svātku raidejumā gostūs Latgolā i Latvejā zynomi ļauds
20. oktobrī pīcu godu ēterā skaniešonys jubileju svieteja Latvejis Radejis latgaliskuokais raidejums “Kolnasāta”. Pyrmū reizi radejis viļņūs raidejums izskanēja 2012. goda 20. oktobrī, itūs godu laikā kotru sastdīni prīcynojūt ar Latgolys personeibu i nūtikšonu stuostim, izgleitojūt par regiona kulturviesturi i popularizejūt latgalīšu volūdu.
Pīcūs godūs raidejums palics par sastdīnis vokoru sabīdruotū vysā Latvejā – paleidziejs veicynuot Latgolys kulturvidis, vierteibu i tradiceju saglobuošonu i atteisteibu, pīduovuojs klauseituojim pasavērt iz regionu caur interesantim i īdvasmojūšim Latgolys personeibu stuostim, unikalū volūdys boguoteibu i īsaklauseit latgalīšu redzīņūs. Taipat “Kolnasāta” aktivai īsasaista sabīdryskajuos nūtikšonuos, par pīmāru, naseņ, oktobra suokuos, kod nūtyka III pasauļa diktats latvīšu volūdā, pīduovuoja raksteit I pasauļa diktatu latgaliski. Raidejums izapeļnejs na tik radejis klauseituoju atzineibu, nu ari vairuokkuort sajiems Latgalīšu kulturys goda bolvu “Boņuks” nominacejuos par latgalīšu volūdys i Latgolys populariziešonu.
Svātku raidejumā pīsadaleja latgaliskajā kulturvidē zynomi cylvāki – muziki Normunds Zušs i Mārteņš Strods, vīglatlete Gunta Latiševa-Čudare i latgalisku projektu vadeituoja Edeite Husare, kab draudzeigā atmosferā pīsadaleitu vaicuojumu-atbiļžu spēlē par “Kolnasātys” viesturi i Latgolu, kai ari nūskaidruotu, kurs ir vyszynūšuokais.
Raidejuma veiduošonā pīsadalejuši i vys vēļ pīsadola daudzi Latgolys kulturvidē zynomi cylvāki – literaturzynuotnīks Valentins Lukaševičs, muzikis i sabīdryskais aktivists Arņs Slobožanins, muzikis i reklamys specialists Aigars Runčis, žurnaliste Daira Zīle, literate Ilze Sperga, žurnaliste Justīne Savitska, literats Oskars Orlovs i cyti. Itūšaļt raidejumu voda etnomuzikologs i muzikis Ēriks Zeps, bet producej Vineta Vilcāne, kura bejuse ilggadieja latgalīšu kulturys ziņu portala lakuga.lv redaktore. Nu 2017. goda suoku raidejums teik veiduots Latvejis Radejis Latgolys multimedeju studejā Rēzeknē.
“Kolnasāta” ir pyrmais i pagaidom vīneigais raidejums latgaliski, kas regulari skaņ Latvejis Radejis 1 ēterā vysys vaļsts FM puorkluojumā. Pyrma tuo vaira kai 20 godu Latvejis Radejā 4 skanēja žurnalista Bronislava Spridzāna veiduotais raidejums “Latgolys Vuords”. Ideja par latgaliski skanūšu raidejumu Latvejis Radejis 1 ēterā roduos, kod sabīdreibā tyka pīvārsta pastyprynuota viereiba vaļsts atbolsta pīsaistei latgaliski veiduota satura i latgaliski raidūšu medeju atbolstam.


text:
Latgolu sauc na tikviņ par Muorys zemi, Trešū zvaigzni voi Zylūs azaru zemi. Storpkaru periodā pasaruodeja ari taids smuks apzeimiejums – Ausmys zeme. Na švakuoks kai tī jau treis darostī. A kur tei saule Latgolā vyssmukuok lāc? Pasaceļ dzaltuonums nadaudz viers prīdem i nūspaitoj iudiņs garā linejā! Nui, tī, kur suocās myusejuo Daugova – Koškovcūs.
Rosica. 1920. godā storpvalstu sarunuos tyka izsprīsts i ar leigumu apstyprynuots myusu vaļsts reitu rūbežs. Ka pasaver kartē – leikumu leikumi. A zam rūbeža traknuos linejis ir gryuši īraudzeit mozu zylu zamaškā. Rūbežs leikumains, jo īt pa upem. Iļža, Sīnuoja, Sarja, Aktica i c. Na cīš plotys juos, bet dyžan leikumainys. Naskortuokuos Latvejis upis! Ari PSRS laikūs juos beja rūbežs storp republikom. Gona nominals, bet tūmār. Par tū i ekskavatori i buļdozeri juos naaiztyka.
Sovutīs nu Pīzānu, kuri pi Osunicys ups, rūbežs iz dīnvydim 1920. godā vylkts ar linealu. Pīci taišni, kūpā savīnuoti nūgrīžni – drysynskuos, jaunuos teritorejis. Cytu reiz tei lineja guoja i dzeraunei pa vydu. I beidzēs tī pīci nūgrīžni pi Daugovys, kur jamā ītak Rosica. Pādējū sovys teknis kilometru Rosica ir rūbežups. Jūs pusē lobajā Daugovys krostā palīk Novoselo, a myusu pusē pyrmī ir Koškovci (senejuos kartēs – Koskovci).
Zīdu laiki. Nikod agruok, ari nikod piečuok Koškovcim nabeja tik lela saimistiska i politiska nūzeime kai storpkaru periodā. Tymūs laikūs te beja miļzeigs muitys punkts, vīneigais sovā veidā Latvejā – te muituoja plūstus (kai vacī latgalīši saceitu – sīlejus), ari baržys, laibys i barkasus, kuri guoja nu augšteknis iz Baltejis jiuru. Koškovcūs beja rūbežsardzis i muitys kanturi, krūgs i veikals. Vīsneica i kazarmys. Te, dorba dareišonu deļ, mozā placī beja saspīsti kūpā daudz skorbu, mīsā i karakterī stypru veirīšu.
Itū Koškovcu plaukšonu i zīdiešonu nu suoku čupeit nūbremzēja Keguma HES (suoce taiseit 1936., bet pabeidze 1939. godā), a tod i okupacejis, kurys pataiseja storpvalstu rūbežu par formalitati.
A da tam te vosoruos, kai muna baba saceitu, guoja kai Vavilonā!
1927. goda syltais laiks beja slapnis, plūstu navigacejis sezona Daugovā tyka nūslāgta vālu. „Caur Koškovcu kontroles punktu šinī gadā izlaistas 138 plostu karavanes ar 2303 plostiem, kurus līdz Rīgai pavadījuši 2085 Latvijas un 2670 Krievijas strādnieki. Plostos aizpludināti: 101 261 priede, 298 925 egles, 64 197 apses, 7 343 alkšņi, 13 705 bērzi un 12 ozola baļķi, 284 galotnes, 75 701 franču kārte, 21 091 beļana, 2 sliperi, 2 bulgari, 5 gulžņi un 153 laides.”1
Cik preciza statistika! I itū vysu lārumu Daugovys krostā pi Koškovcim vajadzeja sagrupēt i saskaiteit, laikam ari ūtreiz puorskaiteit, atmuituot, aizpiļdeit bumāgys. I pošu plūstnīku dokumentus puorbaudeit, i vysaidys sanitaruos normys īvāruot. Plus vēļ, kai vysod, naparadzāti gadejumi. Uh, tei nu gon beja jimšonuos.
Cyti plūsti guoja tranzitā, a beja i taidi, kurus realizēja tepat Latvejā. „Rīgā augusta sākumā tradicionāli pa Daugavu sāka pienākt simtiem plostu ar malkai un zāģmateriāliem domātiem baļķiem no PSRS. „Jaunākās Ziņas” apgalvoja, ka ar plostiem iebraucot 100–200 personas dienā. Krievu plostnieki plostus atstāja Jumpravmuižas rajonā, dažas dienas pavadīja īpašās barakās Friča Brīvzemnieka ielā Pārdaugavā un tad ar vilcienu no Torņakalna stacijas devās atpakaļ uz dzimteni”2. Reigys pošvaļdeiba sovom vajadzeibom parosti īpierka pa Daugovu atpeļdejušū Krīvejis bolkmolku, jo tei beja lātuoka par vītejū. Bet 1930. goda vosorā Reigys volds izsprīde – nā, pierks duorguoku, tū, kas izauguse Latvejis mežūs! Lai taidā veidā pabaļsteit sovejūs laikā, kod pasaulis ekonomiskuos krīzis vātra jau beja daskriejuse leidz Latvejai.
Foļvarka. A parkū vaļsts rūbežu ar linealu nanūvylka precizi iz tū punktu, kur Rosicys ups ītak Daugovā? Deļkuo vajadzēja itū mozū leikumuojumu pi pošys Likteņups? Nazynu. Vysjau deļtuo, kab itamā strategiskajā vītā byutu dobys īzeimāts, kotram (vjāplainam ūguotuojam, seikam kontrabandistam) labi radzams, gryušuok puorvarams storpvaļstu rūbežs.
Tymūs laikūs iz Rosicys ups beja t. s. Koškovcu patmalis, storpvaļstu rūbežs suocēs izreiz upē zamok aiz jom. I patmalis, i patmaļu prūds palyka Latvejā. Patmalis, kurys beja pīdereigys pi Koškovcu foļvarkys, tūlaik beja lobs orienters dobā, respektivi, ari kartē.
I muižys, i foļvarkys izabeidze 1920. godā – jaunizveiduotuos vaļsts Satversmis sapuļce rudinī izsprīde, ka juobyun Agrarajai reformai, kurys byuteiba – atsovynuot bejušajim muižinīkim zemi i cytus eipašumus par lobu zemnīkim i sabīdreibai.
Kas ir foļvarka? Pusmuiža. Muižys, kurai ir centrs ar kungu sātu, atstatyn asūša saimistiska filiale. Latgolā beja muižys ar 30 i vairuok foļvarkom. Taišni foļvarkys vyscieškuok tyka izrentātys, deļ pīvaduma, Raiņa tāvs tuos foļvarkys rentēja, a sapyns byut par eipašnīku tai jam i palyka sapyns.
Koškovcu foļvarka aba pusmuiža 1925. godā ar sātom i 80 desetinom zemis tyka īraksteita zemis gruomotā iz Natalijis Vikšemskys (dz. Gržimalovska) vuorda3. Godu piečuok itū eipašumu nu juos par 42 000 Ls nūpierka Vaļsts zemis banka. 1928. godā „iekšlietu ministrs ar š. g. 2. aprīļa rezoluciju, pamatojoties uz „likuma par nosaukumu noteikšanu un pārgrozīšanu” 14. p. 2. daļu, atļāvis pārdēvēt Daugavpils apriņķī Piedrujas pagastā atrodošos apbūvēto zemes gabalu „Koškovcu folvarka” vārdā „Kalniņi” ”4. Beja taida tod politika – nu suoku atsabreivuot nu muižom i foļvarkom realitatē, a tod i nu itūs div vuordu zemis gruomotuos i kartēs. 20. g. s. 20. godūs tyka golā ar vuordu foļvarka, a 30. godu beiguos voi ar vysom muižom. Kaut gon vuords foļvarka tautys runā beja dzeivs vēļ Atmūdys godūs – tai sauce lauku saimisteibys ar lelu, skaišku dzeivojamū sātu i pamateigu duorzu i daudzim kuormim apleiciņ.
Betonka. Itymā vuordā ir treis ziļbis. Ka uzsvors ir iz ūtrū, tod itys taids krīvisks vuords. A ka uzsvoru līkam iz ituo vuorda pyrmū ziļbi, tod tys kaiba latgalisks vuords. Leidzeigi ir ari ar dažim cytim vuordim, kurus mes runojam.
Ka nu Pīdrujis car Stremkim, Lupandim i Dvorčanim brauc iz Koškovcim, itys gar Daugovys krostu īmūšīs ceļš ir dyžon interesants! Kaiba graņts, a zamaškā iz div trešdaļom ceļa plotuma – betona plitys. Taidys regularys, nasapleisušys, i dūmojās, ka kurta kooperatoru laikūs salyktys. A kai maņ pastuostēja vītejī, to itei betonka lykta 1942.–1944. godā.
Ir meža i pļovu, graņts, t. s. zemnīku i eistuo asfalta celi. A ite betonka! Kūta leidzeigu beju redziejs Rēzeknē, tī nu golvonuo Posta leidz kolnam agruok betona plitys beja. Mīstūs i uorpus jim kurta vēļ ir palykuse brukovka – naapstruoduotu akmiņu, apstruoduotu akmiņu. A ite betonka.
Vuocīši izdūmova, ka nu Pīdrujis iz Koškovcim i tuoļuok ir juotaisa betona ceļš. Iz vītys drupynova akmiņus, tepat taiseja tuos betona plitys, vede i lyka iz ceļa. Golvonūeiļ struodova vītejī klaušu veidā, ari vanginīki.
A deļkam taids ceļš? Ūtruo pasaulis kara godūs vuocīši raudzeja padareit jaudeiguoku dzeļžaceļa linejeiti, kura guoja nu Dūkštim iz Braslavu i Druju, tod puori Daugovai iz Pīdruju i Indru. Vēļ tān Pīdrujā pi kopim var redzēt tuo dzeļžaceļa uzbārumu! Taidā veidā vuocīši planavova atslūguot Daugovpiļs dzeļžaceļa mozgu, palaist pa taisnuoku ceļu viļcīņus, kuri brauce nu Viļnis iz Polocku. Ruodīs, ka taišni itamā kontekstā ari tys betona ceļš nu Pīdrujis iz Koškovcim. Plus i Daugova tīpat, var kūta mudri nūlikt i puorkraut.
Ka tai labi padūmoj, taids eists inženertehnisks pīmineklis ir itys ceļš. I na vīneigais taids Latvejis reitu pusē. Vēļ var redzēt vacūs gruovus i uzbārumus Katerinovkys ceļam – nu Rušuona azara reitu krosta, tod iz Černosti i tuoļuok iz Rozentovu. Voi ari slovonuo Pāvila I ceļa palīkys, kurys cikom kas var redzēt mežā pi Varnavičim5.
1 B. 2303 plosti ar apm. pusmiljona baļķiem // „Iekšlietu Ministrijas Vēstnesis", 16.08.1927.
2 Sprūde V. 1930. gada 5. augustā. Padomju malka Rīgai neder // „Latvijas Avīze", 05.08.2020.
3 Latgales Zemes Grāmatu Atjaunošanas Komisija // „Zemes Ierīcības Vēstnesis", 30.04.1925.
4 Iekšlietu ministrijas pašvaldības departaments // „Iekšlietu Ministrijas Vēstnesis", 20.04.1928.
5 Treijs N. Pāvila I ceļš caur Kurzemes guberņu // „Literatūra. Māksla. Mēs", 02.01.1997.


text:
2017. goda 26. februarī, Rēzeknē, Latgolys viestnīceibā GORS, svineigā ceremonejā tyka paziņuoti Latgalīšu kulturys goda bolvys „Boņuks 2016“ sajimieji – eipašuokuos nūtikšonys, aktivitatis i ļauds latgalīšu kulturā 2016. godā.
Literaturys kategorejā bolvu par lobuokū snāgumu literaturā sajieme Sandra Ūdre i Juoņs Ryučāns ar literatam, politikim i kulturys darbinīkam Frančam Kempam veļteitū romanu „Aizlauztais spaits“ – romans latgaliski myusdīnu latgalīšu kulturā ir cīši reša i deļ tuo jo eipaša nūtikšona. Par 2016. goda lobuokū izdavumu/gruomotu atzeits izdavums „Škilbanu sīvas“, kas veļteits Zīmeļlatgolys tradicionalajai dzīduošonai i Viļakys nūvoda Škilbanu pusis dzīduotuoju gūdynuošonai, izdavumā viestejūt kai dzīduotuoju dzeivisstuostus, tai dzīduošonys tradicejis aprokstu i dzīšmu materialu notuos i audio īrokstā.
2016. gods bejs ražeigs latgalīšu muzykā, kurymā iz vysa leluokuo konkurence jau vaira godu ir tradicionaluos muzykys nominacejā, kurymā kai pārnejuo goda lobuokū snāgumu žureja nūviertieja tradicionaluos dzīduošonys grupys „Saucējas“ padareitū koncertūs i izdavumā „Trīci, munu ustabeni!“, kas veļteits Kuorsovys i Ludzys apleicīnis tradicionalajai dzīduošonai. Kai goda debitanti bolvu sajieme grupys „Dabasu Durovys“ lidera Arņa Slobožanina vadeituo mārgu grupa „Piparmētra“, kas 2016. godā bejusi cīši aktiva – kai koncertejūt, tai īrokstūt dzīsmis i sataisūt videoklipu dzīsmei „Elpoj“. Par 2016. goda lobuokū snāgumu akademiskajā muzykā žureja atzyna Reigys kamerkora „Muklājs“ padareitū albumā „Ar laimeņu runojūt“ – tymā apkūpuotys dažaidūs laikūs topušys latgalīšu tautysdzīšmu apdaris i originaldzīsmis. Kai aktivuokī šlagermuzykys laukā bolvu sajieme grupa „Dvinskas muzikanti“ par dzīsmis „Hei, bruoļ latgalīt“ sasnāgumim, bet bolvys par lobuokū videoklipu dzīsmei „Sirds. Sirds. Sidrs“, kurymā gona humorpylnys ironejis par šlagermuzyku, i lobuokū snāgumu alternativajā muzykā sajime projekts „Jezups i Muosys“, kas ir Latvejā labi zynuomuos latgalīšu grupys „Bez PVN“ dalinīku projekts. Kai lobuokais snāgums pop/rock muzykā, pošai žurejai gon drupeit mulstūt par nominacejis nūsaukumu attīceigajam muzikim, nūvārtāts Sovvaļnīka padareitais albumā „Napaseitynuots“. Itūgod vaira natyka padūta bolva nominacejā „Radejis hits“, jo dīvamžāļ bolvys reikuotuojim saīt atzeit, ka jauna muzyka latgaliski Latvejis radeju stacejuos gondreiž naskaņ ci skaņ cīši reši.
Īrosts, ka iz vysa plašuokuo bolvys sadaļa tradicionali ir par sabīdryskū aktivitati i sasnāgumim aba kategorejā „Sabīdreiba i kultura“. Nūviertejūt kai vaira godūs padareitū, tai taišni 2016. goda dorbus par goda amatnīku/saiminīku tyka atzeiti Preiļu tierdznīceibys centra „Ūga“ saiminīki Ingūna i Aigars Zīmeli, kurī latgaliskū napagaisynoj i popularizej ari myusdīneigajā lelveikalu nūzarē. Par lobuokū snāgumu vizualajā muokslā nūvārtāts muokslineicys Dainys Salminis padareitais 2016. godā, struodojūt gon ar latgalīšu gruomotu, gon latgaliskūs nūtikšonu plakatu i logotipu muokslinīcyskū radeišonu, bet kai lobuokais snāgums skotivis muokslā gūdynuota Rēzeknis Tautys teatra izruode – nu lītaunīku volūdys latgaliski puormeituo Daivys Čepauskaitis luga „Pupas“. Bolvu nominacejā „Goda snāgums audiovizualajā muokslā“ sajieme Latvejis Televizejis eiskinu konkursa „Latvijas kods“ dalinīki, režisora Daiņa Kļavys i scenareja autora Gunta Bojāra dokumentaluo kina par latvīšu volūdys dažaideibu – „Runātāji“. Bolvu par latgalīšu volūdys populariziešonu itūgod sajieme latgalīšu kulturys ziņu portals Latgalīšu kulturys gazeta LaKuGa.lv, kas ir vīneigais portals pasaulī, kurīs kasdīnys publicej piļneibā latgaliski raksteitys viests. Trešū godu tyka padūta bolva nominacejā par latgalīšu kulturys populariziešonu Latvejā i pasaulī, nūviertejūt nominantus, kas latgalīšu kulturu popularizej na tikai latgaliski, i tū sajieme režisora Juoņa Ozoliņa-Ozola dokumentaluo kina „Likteņzeme“ (kinu studeja RIJA), kas viestej par Amerikys latgalīša Pītera Ragauša sasatikšonu ar rodim Latgolā i Sibirī, viestejūt slovonuo Latgolys dižgora Andriva Jūrdža dzimtys liktini. Par pārnejuo goda „Goda cylvāku“ latgalīšu kulturā tyka atzeita latgalīšu kulturvidis vīna nu ituos šaļts vysa spūžuokūs personeibu, filologejis profesore Ilga Šuplinska, bet kai svareiguokuo nūtikšona latgaliskajā kulturā 2016. godā tyka sveicynuota Latvejis Radejis Latgolys multimedeju studejis atkluošonu, pasasokūt kurys aktivajai darbeibai par nūtikšonom Latgolā i vysā Latvejā izzynuoj bīžuok i vaira. Ceremonejis nūslāgumā kai vīns nu aizkustynūšuokūs breižu beja bolvys „Par myuža īguldejumu latgalīšu kulturys atteisteibā“ padūšona dirigentu i školuotuoju puoram Antoninai i Vitoldam Milaševičim, kurūs radūšais myužs ir nūzeimeigs īguļdejums Latgolys i Latvejis kulturā – bez obeju izcylūs personeibu davuma i jūs audziekņu sasnāgumim nav īsadūmuojama Latgolys pādejuo godu symta koru kulturys aina. Dirigenti vysod veicynuojuši i populariziejuši latgalīšu tautysdzīšmu skaniešonu, īkļaušonu koru muzykys repertuarā i rūsynuojuši komponistus taiseit latgalīšu dzīšmu apdaris.
Bolvu padevieju, nu kurūs rūku tyka sajimti Boņuki, itūgod beja volūdneica Lidija Leikuma, muziki Renārs Kaupers i Goran Gora, fotografe Iveta Vaivode, muzikis, žurnalists i reklamys sferys specialists Aigars Runčis, Latvejis Nacionaluo kulturys centra vadeituoja Signe Pujāte, šova „Īstās latvju saimnieces“ dalineica, zyrgu sātys „Klajumi“ saimineica Ilze Stabulniece, režisors Viesturs Kairišs, fonda „Viegli“ puorstuove Žaneta Jaunzeme-Grende, rakstneica Inga Ābele, režisors Jānis Streičs, komponists Andrejs Selickis, varganiste Iveta Apkalna i cyti.
Ituo goda Latgalīšu kulturys goda bolvys „Boņuks 2016“ padūšonys ceremoneju kuplynuoja latgalīšu muziķu prīšknasumi – ceremonejā uzastuoja „Dabasu Durovys“, Sovvaļnīks, Guntra Kuzmina, „Piparmētra“, „Tautumeitas“, „Rikši“, folklorys kūpa „Upīte“, Laura Bicāne, „Jezups i Muosys“, „Jubilāri“, bet ceremonejis nūslāgumā izskanieja veiru kora „Graidi“ i puorejūs muziķu i skateituoju kūpdzīsme, Valža i Māra Muktupāvelu saraksteituo „Pīmiņ, bruoļ!“.
Ceremoneju beja vareiba pīdzeivuot na tik kluotīnē, Latgolys viestnīceibys GORS Lelajā zalē, bet ari tīšraidē, kū nūdrūsynuoja lītuotne „LMT Straume“, kurymā kotrys grybātuojs varēs nūsavērt ari ceremonejis video īrokstu.
Latgolys viestnīceiba GORS, Latgalīšu kulturys goda bolvys „Boņuks 2016“ organizātuoji, aicynoj kotru interesentu jau niu sekuot leidza latgalīšu kulturys nūtikšonom 2017. godā, kab dasaceitu bolvai i gūdynuotu dasmytajā Latgalīšu kulturys goda bolvys „Boņuks“ ceremonejā 2018. goda 25. februarī. Itys gods Latgolai ir jo eipašs, jo leidza ar Latgolys kongresa symtgadis nūtikšonom aprelī i majā teik suokta Latvejis symtgadis svieteišona.
Latgalīšu kulturys goda bolvys „Boņuks“ mierks ir veicynuot latgalīšu kulturvidis saglobuošonu i atteisteibu, kai ari apkūpuot i gūdynuot spylgtuokūs i nūzeimeiguokūs sasnāgumus latgalīšu kulturā pārnejuo goda grīzumā. „Boņuks 2016“ nūtikšonu atbaļsteja Vaļsts kulturkapitala fonds, Rēzeknis piļsātys dūme, Rēzeknis nūvoda, Aglyunys, Baļtinovys, Bolvu, Cyblys, Dagdys, Kuorsovys, Ludzys, Rībeņu, Ruguoju i Viļakys nūvodu pošvaļdeibys. Informativī atbaļsteituoji: žurnals „Ir“, Latgalīšu kulturys gazeta LaKuGa.lv, Latgolys radeja, „Vaduguns” i „Latgales Laiks”.
Like this:
Like Loading...


text: Postfoklorys grupys “Rikši” jaunais albums ir ilgi lūluots i gaideits. “Kaidys tuolys Dīnvydu zemis ceļuojuma laikā manī atguoja atkluosme, ka taišni godskuortys lelā mārā veidoj latvīša mentalitati,” stuosta grupys liders Ēriks Zeps. Albumā ir dzieržamys Rēzeknis pusis godskuortu īražu dzīsmis grupys dalinīku aranžejuos. Postfolkloras grupas “Rikši” albuma nosaukums ir “trīp!” jeb latviski – triep, triept – kā viens no veidiem, kā uzklāt krāsu uz audekla. Vārds ‘trīp’ raisa asociācijas arī ar angļu valodas vārdu ‘trip’ – ceļojums, un kā atzīst grupas dalībnieki, albuma stāstā šī paralēle ļoti labi iederas.


text:
Beja, “Ir”, byus
Atsaverūt iz paguojušū godu, redzīs na lels i plyks teirums, a ceļš. Nu vīna dorba da ūtra, nu vīnys nūstuošonys da cytys, nu cylvāka da cylvāka. Nu seve paguotnē da seve niu.
Ceļš īt iz riņči, a aizvad cytur. Dareitī dorbi, laiks i pīredze padora par cytu cylvāku. Zīmā aizputynuots i tod izgreidarāts, pa molom snīga kluči, pavasarī izryudzs ar bryunom graņts dzeislom i iudini iz ceļa vyds, vosorā bolts vokora mikrieslī i pa molu zīd zylī zvaneni zam bārza, tūrkš putyni mežā i pa smiļkti ruopoj vabale, rudinī izmiercs leitūs i pa ceļa molu viejs sapyuts kūku lopys, otuola smylgys puorsakuorušys puori, zīd kaida vieleja pīnine, a zīmā otkon vysi skrytuļu i pādu rinērs sadzeitī dubli sasoluši cīti i pīputynuoti ar smolku snīdzeņu. Piec goda vyss ir taipat, tik cytaižuok.
2012. gods atguoja ar kaidu seņ dūmuotu, tok reizē nagaideitu pīduovuojumu – sataiseit latgalīšu sleju žurnalā “Ir”. Seņ gaideitu – deļtuo ka modernai sabīdreibai pīstuov atvierteiba i latgaliskais ir byutiska Latvejis daļa, partū nikuo naparosta nav raksteit latgaliski publiski i publicēt kaidā medejā. Nagaideitu – deļtuo ka ir pīrosts pi “geto” kulturys – latgaliskais tikai latgalīšim, kam interesej latgaliskais i kas juo speciali meklej i kultivej sovā poša kūptā informacejis telpā. Dūmoju, ka ari pošam “Ir” tys beja pīvīnuotuo vierteiba – vēļ vīns stikleņš deļ kaleidoskopa, vēļ vaira īspieju sataiseit jaunus i naradzātus ornamentus sovu skaiteituoju golvuos.
Reizē tys beja izaicynuojums žurnala “Ir” skaiteituojim – īīt drupeit cytā zeimu sistemā, cytā volūdā, cytā saprasšonā, bet vēļ leluoks izaicynuojums pošim latgalīšim – saprast, kai raksteit plašuok, saglobojūt sovejū.
Plašuok – na palikt rameņā pi seve izsmālušom i reizē tik saprūtamom i īrostom pošdestruktivom žālobom par myrušu volūdu, švakū vaļsti i ksenofobiskū sabīdreibu. Sovejū – par specifiskū, īpašū, tikai Latgolai rakstureigū, tikai latgalīšim saprūtamū i svareigū, raugūt jū puorceļt i īlikt centrā na tikai latgaliskajam pasauļam.
Raksteit sleju i vēļ latgaliski nimoz nav tik vīgli. 2000 zeimu reizē ruodīs daudz, reizē tys nadūd īspiejis runuot līku – svareigais juopasoka konkretai i tai, kab dūma napagaistu vuordu lakonismā i saceituo eisumā. Varātu saceit, ka slejis formats beja izaicynuojums raksteituoju spiejai vaļdeit sovu latgalīšu volūdu – taišni prasmi izasaceit eisai, konkretai i ar dūmu. Taipat kai izaicynuojums – raksteit latgaliski, bet na par latgalīšu volūdu. Ruodīs, beidzamais ari beja pats gryutuokais. Tei gon byutu atseviška tema – pieteit i meklēt īmesļus, deļkuo tik svareigai definēt sevi i sovu volūdu, sovus i volūdys rūbežus.
Maņ vys ruodīs, ka, skaitūt tekstu latgaliski, skaiteituojs ari palīk drusku latgalīts – volūda ir kas vaira par laivu informacejis puornesšonai nu vīna krosta iz ūtru, nu cylvāka iz cylvāku, a tei ir sāta, kurā pījem gostus i atej gostūs. Ari izejūt uorā, tuos sātys tik vīgli naaizmierssi – jei īs leidza.
Pyrmuo sleja beja 6. junī – Ilze Sperga rokstā “Par klybu kēvi i peirāgim” stuosta par pīdzeivuotū Breivdobys muzeja godatiergā. Žurnala redaktore Nellija Ločmele jaunumu, slejis latgalīšu volūdā reizi mienesī, definej kai veidu puorkuopt vēļ vīnu – volūdys rūbežu.
Latgola bez pošapzinis ir kai klyba kēve – šmukumam, na dorbam. Babys dečus izbaroj kūdem i pierk pļuša pledus. Dzeda sātu puordūd svešim, pajem kreditu jaunai i emigrej porodu deļ. Dzymtū volūdu izsvīž mieslīnī kai kramaslu i vysa pasauļa volūduos runoj ar akcentu.
Kas myusu bārnim īvuiceis runuot latgaliski, ka na mes poši? Škola? Vaļsts? A deļkuo vaļstei guoduot par tū, kuo mums pošim navajag. Ka ar bārnim nacepsim mamys peirāgu, jī jūs naceps – iz pasauļa daudz receptu.
Dzejneica Anna Rancāne 12. julī rokstā “Sovpateibu globojūt” runoj par regionalū reformu, aizbrauciejim iz uorzemem i vaicoj, voi i kai saglobuot latgaliskū sovpateibu.
Migraceja i globalizaceja ir myusu dīnu realitate, tok i tei nav variejuse iznycynuot gribiešonu vaicuot piec sovpateibys. Tys taipoš kai kopusvātkūs – tamā vīneigajā vosorys saītā, kod nūteikti juoatbrauc iz sovu seņču dvieseļu duorzu i koč šaļti juopīsatur pi jūs kai pi putynu dabasūs, kab i poša spuorni byutu stypruoki.
Dzejnīks i pasnīdziejs Valentins Lukaševičs 1. augustā rokstā “Kotrai tautai ir sovi latgalīši” soka: “Ka taidu latgalīšu nabyutu, tod gon jau ka jūs byutu juoizgudroj voi kaidim cytim juoteik jūs vītā. Partū ka itei vīta nikod nastuov tukša.”
Ka tu apmuonej cytus, tu tuo pats gon jau ka saprūti, bet, ka tu apmuonej pats seve, tuo vari i napamaneit, – tai saceja Nikodems, muns dzeds. Nu 1979. goda jis jau Ūzulmuižys kopūs. Ka tev ir izzīsta pīre voi nateiri byudi, tuo var īraudzeit tikai spīgelī. Kod mes vysi gribim redzēt, kas mes asam, tod bez latgalīšu nu nikai.
Pietneica Sanita Lazdiņa 5. septembra slejā “Mōls ir Reigā, ite — Muols” roksta, ka ari latgalīšu volūdai ir ekonomiskuo vierteiba, par pīmāru, turismā.
Ir dzierdāts par latgalīšu aktivitatem kai Latvejis sabīdreibys škeļšonu. Cylvākim, kas ir saisteiti ar ekonomiku, ir cyts redzīņs. Uzjiemiejs, kurs Reigys kopejneicuos šaļtim reikoj Latgalīšu catūrtdīnis i gryb pīduovuot iedīņu nūsaukumus latgaliski, par sovim klientim soka tai: «Latgalīšu volūda pateik vysim, kai latvīšim, tai i krīvim. Tys laikam ir vīneigais, kas par reizis apvīnoj vysus.»
10. oktobrī pi vuorda teik Nautrānu vydsškolys škoļneica Laura Melne i slejā “Tī gryutī laiki” soka, ka tī laiki nimoz tik gryuti nav.
Mes asam tī, par kū sevi skaitom. Ka mes čeikstim, ka vyss švaki, tod tai vyss i pasaruoda. Īt pruotā “Apollo” radzātuo karteņa pi roksta par Latgolu – pierts, kas jau taisuos iz sabrukšonu. Laikam jau kaidam ruodīs, ka nikuo cyta pi myusu nav. Voi ari ka mes ite taisomēs iz brukšonu.
Bīži var skaiteit komentarus: «Es tai prīcojūs, ka vaira nadzeivoju Latvejā», «Ceru, ka maņ itamā vaļstī nadaīs atsagrīzt». Kam tys ir juoroksta? Parkū? Reizem maņ juovolda sovi piersti, kas gryb pīraksteit kuo… ļauna. A tod saprūtu, ka eistineibā žāļ tūs cylvāku. Žāļ, ka jim juodzeivoj taidā naidā pret dzymtū zemi.
Jaunu cylvāku runu 7. novembrī turpynoj Daira Kokoreviča, Latvejis Radejis raidejuma “Kolnasāta” producente, Radio 101 ziņu diktore. Sovā slejā “Napagaisynuot, pasadaleit i ceļt gaismā” jei atguodynoj, ka ir svareigai, kab mes apsazynotu sovu izceļsmi i napagaisynuotu seve.
Mes asam skaisti sovā dažuodeibā, kod kūpā ar stopim braucam pa Eiropu, siežam lekcejuos universitatē ci doncojam festivalūs. Kotrs nu myusu latviskajam kūpumam dūd sovu specifiku.
Es nagrybu pagaisynuot sovu latgaliskumu i nagrybu, kab jis pagaistu myusu plotuma gradūs. Cikom viņ ir īspieja izdareit kū lobu sovam nūvodam, vaļstei voi saimei, es jiutūs nūdereiga.
2012. goda rokstu sereju decembrī nūslādz rakstnīks Raibīs Suņs, kas slejā “Puosokuos dzeivuot ir labi i vīgli” roksta par puosokom i uokstim, kas dzeivoj puosokuos i
Ažiotaža ap Latgolys autonomejis ideju sacalta lela. Bet, lai voi kai, itys apstuoklis ir vysu myusu radeits. Latvejā vyss ir par daudz centralizāts, centrs pats nazyna, kas nūteik regionūs. Pasaruoda viņ palākys nūjausmys.
Nu Reigys da Rēzeknei ir divreiz garuoks ceļš nakai nu Rēzeknis da Reigai. Tok vysi mes navarim dzeivuot Reigā, i tys nav ari juodora.
Tai i dzeivojam – sovs pīneņš, sova galeite. Kod vyss suoc švuorbuotīs, tod tik raugom vysu giut i gluobt, cerēt iz pesteišonu. Deļtam ari itaidys situacejis ir lobdabeigs augsnis humuss atseviškim cylvākim voi jūs grupiejumim.
Taids beja latgaliskais “Ir” 2012. godā. Paļdis skaiteituojim, paļdis raksteituojim! Tok – kaids jis byus 2013. godā, lelā mārā atkareigs taišni nu Teve.
Deļtuo Tev niu ir īspieja pīsadaleit juo tapšonā:
1) aizpyldi anketu ar 3 vaicuojumim;
2) komentarūs īroksti sovu vīdūkli i tū, kura cylvāka sleju Tu grybātu skaiteit iz prīšku.
[poll id=”33″]
[poll id=”34″]
Ilze Sperga, žurnala “Ir” latgalīšu sleju koordinatore


text:
Bolvi
Bolvi[1] (latvīšu: Balvi) — mīsts pūstumu Latgolā, Bolvu nūvoda centrys. Mīsts atsarūn Bolvu i Pārkuņu azara malē, obejus azarus saškir Bolupe, autoceļu P35 i P47 krystā. Atostums da Rēzeknei — 80 km, da Reigai — 219 km.
Mīsta centrā irā pīminieklis Latgolys partizanu pulka karaveirim, tautys pasaukā „Stanislavs”.
Nūruodis[pataiseit | labot pirmkodu]
- ↑ Latgolys administrativais īdalejums. Latgolys piļsātys, nūvodi, pogosti (2019. goda 27. majā). Vaļsts volūdys centrs. Veireits: 2020. goda 3. janvarī


text:
Izsludynuoti “Vuolyudzāni” i latgalīšu volūdys i kulturviesturis olimpiade
22. aprelī Rēzeknis Vaļsts 1. gimnazejā nūtiks 17. skotuvis runys konkurss “Vuolyudzāni” i atkluotuo latgalīšu rokstu volūdys i kulturviesturis olimpiade, informej Latgalīšu volūdys, literaturys i kulturviesturis školuotuoju asociaceja (LVLKŠA).
Skotuvis runys konkurss “Vuolyudzāni” ir īkļauts Latgolys kongresa symtgadis pasuokumu skaitā. Konkurss nūteik vairuokuos vacuma grupuos: pyrmsškola, 1.-4.kl., 5.-8.kl., 9.-12.kl., kai ari studenti. Kotram dalinīkam juosagatavej 2 daiļdorbu fragmenti latgaliski, kuru garums navar puorsnēgt 3 min. Vīnu dorbu īteicams izalaseit par patriotisku temu.
Itūgod nu vīnys školys taipat pīsadola na vairuok par 2 školānim nu kotrys klašu grupys, taipat nu vīnys školys dasaceitajim dalinīkim nav īteicams jimt vīnaidus dorbus. Iz konkursa navest dailrunuotuoju, kurī nazyna sovu tekstu nu golvys.
Viertej dorba atbiļsteibu vacumam, teksta zynuošonu, izskotu i stuoju, kontaktu ar klauseituojim, prasmi atkluot daildorba nūskaņu, īsakļaušonu laikā.
Īteicams organizēt konkursa atlasis kuortu školuos.
Olimpiadis mierki ir školu jaunuotnis vydā veicynuot vītejūs kulturys vierteibu apzynuošonu i izcyluokūs nūvodnīku lobuoku pazeišonu. Olimpiadis dalinīki ir vyspuorizgleitojūšūs školu 10.–12. klašu i augstškolu komandys 3–5 cylvāku sastuovā, kuri kolektivi aizpylda olimpiadis aizdavumus: testu, aizdavumus latgalīšu rokstu volūdā, rodūšūs dorbus, taipat nūteik ari školānu dorbu prezentacejis.
Itūgod olimpiadis aizdavumu temys:
1) latgalīšu rokstu volūda (rokstu volūdys prasmis);
2) latgalīšu teicīni (frazeoloģismi);
3) Latgolys kongresam — 100;
4) Vladislavam Luočam — 105;
5) Latgolys kulturtests (myusu dīnu latgaliskī pasuokumi, nūtykumi, jubilejis).
Olimpiadis i skotuvis runys konkursa uzvarātuojim šūgod byus lelys puorsteiguma bolvys
Školys teik aicynuotys iz konkursu i olimpiadi dasacejumu raksteit iz atseviškis lopys ar školys direktora voi direktora vītnīka izgleiteibys jūmā parokstu.


text:
Kur i kai latgalīšu literaturā sovā laikā pīmynāta i apraksteita Juoņadīna, varam izzynuot Ilonys Salcevičys rokstā, kas publicāts „Latvejis Viestneša” („Latvijas Vēstnesis”) 2004. goda 22. juņa numurā. Pīduovojam latgalīšu rokstu volūdā puorlyktus ituo roksta fragmentus.
(..) Ontons Rupaiņs 20. godsymta 30. godu vydā raksteitajā romanā „Baltie tēvi”, kas stuosta par Aglyunys bazneicys i klūstera dybynuošonu 17. godsymtā, ruoda latvīšu dzeivi 17. godsymta suokumā, taitod laikā, kod seņ jau beja īvīsta kristeiguo ticeiba, tak ļauds vēļ aizvīn cīš turējēs pi seņču īrodumim. Tod „leiksmī rūtuošonys svātki” beja tei reize, kod pi kūpeiguo guņskura puiši tradicionalā rūtalī ar aizsītom acim atroda sovys īprīkš nūlyukuotuos, kurys ari seviški nasavaireja nu atrasšonys, i slēdze ar jom myuža dereibu.
Vladislava Luoča-Vaidelāna romanā „Myuža dīnas” (1939) tāluota vīzeja par tū, kai Juoņu nakti sviniejuši latvīšu seņči latgali, kūri, sieli i zemgali, izsaceita nūžāla, ka tagad skaistuo guņs degšonys, leiguošonys i puškuošonuos tradiceja ir guojuse mozumā. Tūtīs Juoņs Klīdziejs trimdā saraksteitajā romanā „Dāvātās dvēseles” (1986) stuosta par vacu zemnīku Bosū Andrivu, kurs Leigū vokorā īt pa apleicejom sātom, savuoc meitinis i puikys, vacuokus par septenim godim, i vad jūs iz Krysta prīdis kolnu leiguot. Tī lelī puiši jau sagatavejuši mauli (rotu rumbu), kū dadzynuot i paceļt garys kuorts golā. Ļauds īt i īt leiguodami ar ūzulu i juoņazuoļu vaiņugim golvā. Nu kolna radzamys septenis cytys Juoņu guņs.
Trymdā izguoja ari Leonarda Latkovska gruomota „Dzymtōs zemes ļaudis II” (1986). Ite skaitom, ka Latgolā lūpus greznuoja kuozuos, Vosoryssvātkūs i Zuoļu dīnys vokorā, dzanūt iz sātu nu ganeibom. (..) Roksta autors miņ svareigu lūpu puškuošonys aspektu – lūpi saiminīkam beja īnuokumu i lobkluojeibys devieji, cīš saisteiti ar naudys jiedzīni. Par lūpu saisteibu ar naudu līcynoj ari kaida Juoņadīnys laika leģenda. Juoņadīnys naktī ap pušnaktim pa pļovom kleistūt kaida labi baruota vīntuļa gūvs, kas beiguos sabierstūt par naudys gubeņu i kvālojūt kai guņskurs. Kurs dasasteidz pyrmais, var pagruobt kaidu sauvi. Parosti gon, cylvākam tyvojūtīs, nauda izgaist. (..)
Heronims Tihovskis 1935. godā rokstu kruojumā „Ceļi” publicēja rokstu „Svētku un svinamo dienu parašas Latgalē”, kur nadaudz dasadyurs ari Juoņadīnys ticiejumim i tradicejom. „Ja govis, Jāņu dienas vakarā pārnākot mājās, nes mutē zāli, tad nākamajā pavasarī pietrūks barības.” (..) „Jāņu naktī meitām jāmazgājas ar kviešu rasu, lai būtu baltas un skaistas.” „Jāņu naktī ar sērmūkšļa zariem jānosprauž no savas saimniecības ceļš, tanī virzienā aizies visi kurmji.” (..)
P. S. Rēzeknis Centralajā bibliotekā ir dabojams vēļ kaids literars dorbs, kura sižets baļsteits itūs svātku gaisūtnī, tei ir Ontona Matvejāna luga bārnim „Leigū” (2005, gruom. „Kaču jūki”). Itymā eisizvadumā jau īpeitys myusdīnu problemys, kurys izskaņ muotis vuordūs „ka gribi, lai tev nabyutu dāla, nūpierc jam mopedu” i dāla saceitajā „kurs tāvs grib, lai jam byutu dāls, lai pierk mašinu”. Lugys darbeiba nūsarysynoj Leigū vokorā, golvonī varūni – dāls Juoneits i vacuoki, tāvs nūpiercs dālam mopedu, a muote ir naapmīrynota ar itaidu reiceibu. Beiguos izaruoda, ka mopeds jau salyuzs i dālam ņyu vajag mašynu.