text:
NAZYNOMŪS LATGAĻU PARTIZANU KOPI
Arvids Turlajs par Latgaļu partizanu kopim Bieržgaļa pusē.
„Īvodam varu pastuosteit tū, ka es asu trymdas zemē. Ir te dziļuo rudiņs sastdines vokors, 1967. goda 30. septembrī. Es siežu sovā ustobā pi golda, un ar drabūšom rūkom porškūrstu tikkū pa gaisa postu nu Vuocijas sajemtū žurnalu „Dzeive”, tys ir 84. numers. Tuo 13. loppusē īsuocu laseit J. Trūpa rokstu „Latgolas partizāni”, un nūgrymstu dūmos, atmiņuos … Atmiņuos suocu staiguot pa duorgū Latveju. Tai kruši vīņ es teiku Jelgovā, nūkliustu ari Līpuojā, aizbraucu iz Alšvangu, iz Gudenīku pogostu, iz Basem, iz Kuldīgu, iz Ekupi, Meņgim, kur es asu bejis agruok, pādējūs dzeives godūs, dzimtinē. Izstaiguoju ari pa Reigu, pa Vacū Reigu, un beidzūt dūdūs atmiņuos kuojom iz Latgolu. Deļkuo? Kas par īmesli? Atbiļde ir vīnkuorša un maņ pošam cīši labi saprūtama. Prūti, dūdūs iz turīni deļtuo, lai aizītu un apmaklātu tūs treispadsmit latgaļu partizanu kopus, Kozulu Bierzī. Un vēļ bez tam, lai aizītu iz Padoles Balvanu un uzmaklātu tūs kopu vītu, kur uz laiku beja paglobuoti divi Bolvu apleicīnes latgaļu partizani. Kai pyrmejūs, tai ari ūtrejūs nūšuove nūslapkovuoja krīvi -komunisti, atsakuopdami, bāgdami iz sovu krīvu zemi. Tai es losu un puorlosu tū rokstu „Latgolas partizāni” nu 13. loppuses leidz pat tuo beigom 17. loppusei. Atmiņas par Latgolas atbreivošonas karu pusē. Pādejā 17. loppusē ar tveikstūšu sirdi losu: „…Partizānu pulks skaitēja 85 krytušus, 164 īvaiņotus, 7 nu īvaiņuojumim myrušus un 53 bez viests pazudušus ceiņu bīdrus.” Lyuk! Vuo tikai nu tim 53 bez vēsts pazudušim 13 ir nūslapkovuojuši krīvi -komunisti, 1920. goda zīmā pi Bieržgaļa pogosta Kozulu foļvarkas? Ir 1920. goda zīma. Myusu Beržgaļa pogostā plūsuos snīgputini un spragstūnes na tikai pat pa tymsojom janvara un februara naktim, bet ari pa dīnas laiku. Dzeivuoju Bieržgaļa pogosta Dubinovas vīnsātā. Dryumi, gryuti laiki ir atguojuši. Posts un satiksme ir traucāti. Tryukst avīžu, kū palasiet. Dzierd tik tū, kai izaplota ziņas, ka ir suocīs kars: „Zaļūs bruoļu” karš ar krīvim-komunistim. Paspryukst ziņas un vysaidi baismoni kara nūstuosti, ka „Zalī” ejūt karuodami nu Reigas puses un jau asūt Bolvu, Bieržu apleicīnē, un kruši viņ byušūt jau pi Bykovas un pat pi Strūžānim, Kristinkim. „Zālī” jau asūt pasarodejuši ap Ruskulovas mežim i pūrim, ejūt jau uz Saļņovas pusi. Pasadzierd runuos ari tys, ka myusu Rēzeknē vuo Rēsnē, kai mes, bieržgalīši, tū saucom, asūt saguojuši nu Daugovpiļs puses pūļu karapulki. Breinojamēs! Deļkuo? Ļauds sprīdelej tai, ka Pūlija grybūt paturēt Latgolu leidz pat Rēsnei, bet tik Reigas latvīši tim tai dareit naatļaunūt. Kuorsovu gon jau asūt ījāmuši „Zalī”. Myusu apleicīnē vysi celi tai ir īlankti, nūslāgti nu vysom pusem, izjamūt tik breivu ceļu asūt nu Rogovkas caur Mežvydim, Ludzu un Zylupi resp. Sīnupi. Myusu Bieržgaļa pogostā ir sabridis daudz, daudz krīvu-komunistu karapulku. Tūs vīns štābs tyka īreikuots Kozulu foļvarkā, Kipļuku sātā. Suokuos lelu leluo verviešona zyrgu i vedieju, škiutnīku. Muns tāvs ari beja spīsts braukuot škiutīs. Muote bāduojuos i vaimanuoja: „Dīveņ! Dīveņ! Kas byus? Kas nabyus? Ka tikai tī krīvi munu Juoni naaizvastu ar vysu zyrgu pa ceļu, iz Krīveju bāgdami?” Napuoprūtami muotei beja lela taisneiba un juos bažom beja ari pamats, jo atguoja ziņas, ka daudzejūs nu myusu apleicīnes zemnīkim krīvu soldoti bāgdami beja aizvylkuši aiz Ludzas, aiz Zylupes nu kurīnes tī škiutnīki nav vysi atsagrīzuši, izjamūt tik pa ratam vīnu ūtru, kam pasalaimiejis kaidā reizē izamuoneit, izbēgt, lai tyktu atpakaļ iz sātu. Cyti atguoja iz sātom kuojom bez zyrgim, tūs atstuojūt aizbāgušajim komunistim, vuo vīnkuorši tim beja ceļā nu puorkomuošonas zyrgi nūsabeiguši. Tei beja i palyka 1920. goda kaida janvara vuo februara mieneša baismona nakts, kod piec tuos reitā pakleida vuosmeigas ziņas, ka pi Kozula Peisa iz pīkaļneiša asūt aizvasti treispadsmit sagiusteiti latgaļu partizani, vuo kai tūreize jūs laikūs, tūs sauce, „zalī bruoli”, kur tūs krīvi-komunisti nūslapkavuojuši. Un bez tam vēļ lykuši izbest pošim sev dūbi. Tūs beja atvaduši Bolvu, Bieržu apleicīnes zemnīki-skiutnīki. Gyustekni suokumā vēļ tykuši paturāti dažas stuņdes Kozulu foļvarkā, kur krīvu-komunistu karaspākam Kipļuku muojuos bejis īreikuots štābs. Cylvāki bez tam prota pastuosteit tū, ka pyrma nūslapkavuošonas naboga giustekni asūt izgierbti pusplyki, nūlaupeiti zuoboki, apovi. Salinīku ļaudis stuosteja tū tai, kai vīns nu tim nalaimeigim asūt bejis sašauts tikai koklā un tikai apsvīžeits. Tys asūt bejis atsačukavuojis, apsiejis sev sašautū koklu ar šniuceiti un bejis pat aizguojis leidz Salinīku dzeraunes (tymūs godūs vēļ beja daudzi dzerauņu, resp. sādžu, Latgolā!) ūļneicas kaļneņam i pakritis, i nūmiris. Ļaudis nu tuo sprīde, ka tys nalaimeigais zaļais byutu bejis dzeivs un byutu ticis leidz kaidai ustobai, Salinīkūs, jo jis nabyutu bejis aplaupeits pusplyks, bez drēbem, bez apovu; vīnkuorši jis bejis nūsaļs i nūmiris. Tys pādejais nalaimeigais ari vieļuok, tuos pat šausmeiguos nuoves dīnas pīvakarē, apbasts ticis turpat sūplok pi cytim porejim divpadsmit nūšautim bādu bruolim un uperim. 3. Vāluok, 1920. goda vosorā, maņ beja izdeveiba sacyn tai kopsātai, tūs treispadsmit nalaimeigūs nūslapkavuotūs latgaļu soldotu vītai, braukuot vasalu dīnu, jo es beju ticis pi sova krysttāva Aļberta Irista māslu tolkā. Līta taida: krysttāvs Aļberts beja kaļvs, un myusu sātai jis daudz kuo beja kalis iz atstruoduošonys. Sakarā ar tū muns tāvs vīnā jaukā pavasara dīnā tūgod aizsyuteja mani iz Salinīkim pi krysttāva Aļberta Irista paleigūs ar zyrgu un rotim, lai es byutu tur māslu tolkā i par māslu mēzieji, i par vedieji. Krysttāvam beja nu Kozulu foļvarkas Kipļuka aizpierkta zeme, apmāram, 20 hektaru lela plateiba. Tei atsaroda taišni storp Salinīkim, Peisu i Kozulim pi poša Kozulu Bierzs styura, kuru vēļ sauce par Salinīku Bierzi. Tai, tolkā braukojūt vuo desmitem reižu pa tū mozū meža Bierzs ceļu, es ar nūbailem i bejeibu varieju vāruot, tur pi poša celeņa nūmalē atsarūnušūs latgaļu partizanu kopus. Vīns kops niu, tur, kur beja ticis paglobuots tys treispadsmytais nalaimeigais soldots, kas beidzūt beja pi Salinīku ūļneicas gola nūsalis, jo beja ļūti solta zīmas nakts, bet tys beja sašauts un atstuots pus plyks iz snīgainuo teiruma. Daudz te niu ir naskaidrys, daudz kas pīsamiersis, bet tys ir skaidrys kai dīna un nakts, ka tī kopi tur vēļ ir, tymā Kozulu Bierzē. Par tim vieļuok nikas nasainteresieja, un ļaudis runuoja, ka tī asūt bejusi kaidi tuoleimī soldoti, un nu kuras puses jī beja nivīns nazynuoja, un nazynuoja nivīns jūs vordus, kai jūs sauce. Myužeiguo pīmiņa bezvuordu partizanim, kurūs jūs pulks skaiteja kai bezviests pazudušus! Mīrs jim! Bet munuos atmiņuos jī nav aizmiersti. Es tūlaik tymūs laikus beju tikai pīcpadsmit godu jauns puika. Tūs kopu vītu ari niu vēļ es itiņ vīgli atrostu, jo varātu tur nūkliut. Es aizbrauktu leidz Mežvydu stacijai, tod ītu kuojom pa sošeju leidz Lapestei, tod taišni sacyn Kozulu foļvarkai pa lelceļu leidz Soboleva muojom, un gar tuom uz Kozulu Bierzi. Tur es īsagrīstu Salinīku Bierzs styura celeņā, puorītu par nalelu tiļteni, kas puorlykts puori nalelam gruovam, upeitei, kas aiztak iz Peisa pusi, tod palēneigam paitu kuojom sovas pīcas minutes īgrimis, un tur kruši vīņ pa kairejai rūkai, laukumeņa īlīkuma, turpat, pi naleluo augļu skūta, atrostu divējus kopus. Tī ir tī tūs treispadsmit pazudušūs bez viests latgaļu partizanu kopi, nu tūs skaita 53, kū pīmiņ sovā rokstā J. Trūps „Latgolas partizāni” (Verīs žurnālā „Dzeive 84. numerī, 1967. goda julijs-augusts, 13.—17. lp.). Ūtrejī nazynomūs kopi resp. kopu vīta atsarūn Padoles muižas Balvana mežā, taišni pi Bieržgaļa- Styglovas lelceļa. Tur uz puors mienešim tyka apglobuoti nūšautī, nūslapkovuotī divi „zaļūs bruoli”. Tūs beja nūslapkavojuši komunisti-krīvi, bāgdami, atsakuopdami iz Ludzu tymā pat, jau pīmynātajā, 1920. goda zīmā. Jūs obadiveju vuordi maņ nav zynomi. Tik es zynu un prostu atrast jūs kopa vītu. Tei atsarūn taišni Balvana meža vydā, pi mynātuo jau Bieržgaļa-Styglovas lelceļa, taišni dziļajā pīkaļnes gruovī, kur nalels meža celeņs īsagrīž Balvana mežā, un pa kurū var taišņuok aizbraukt iz Zlydni, uz Mikazānim un Lendzeišim. Tys gruovs ir kairejā lelceļa pusē, braucūt vuo ejūt nu Padoles. Izaruodeja tai, kai tī divejī nalaimeigī ceineituoji beja bejuši nu Bolvu-Bieržu apleicīnes. Sakarā ar tū par jim beja saklaušynuojuši jūs pīdareigī, rodi, bruoli un muosas. Un sovejī beja tuo goda, tys ir, 1920. goda pavasarī atbraukuši, aprauduodami izrokuši sovejūs, i aizvaduši iz dzymtū pusi, i apglobuojuši. Mīrs jim iz myužim ar gaišū pīmiņu nu trymdas latgalim! Jo pyrmejūs kopsāta nu Mežvydu stacijas atsarūn, apmāram, 3,5 kilometri iz zīmeļ-austrumu pusi, jo ūtrejūs kopa vīta ir ap 7 kilometri attuoli nu Mežvydim un uz dīnvyd-austrumu pusi. Te tai eisumā un pusskaidreibā es asu tū šū pastuostiejis, bet daudz kas vēļ byutu papyldynojams. Maņ ir rodusēs ari taida nūceja, ituos ryndas beidzūt, ka varbyut var kas atsarast, kas varātu i prostu, zynuotu pastuosteit kū vairuok un skaidruok. Bet arviņ ir bejis un lai ir tai, kai ir ar viņ dzīdojuši tautas dzīsmēs myusu seņči karavieri, ka: „Uz ežeņas golvu lyku, Lai sorguotu tāvu zemi. Lobuok munu golvu jēme, Nakai munu tāvu zemi! Tāvu zemei gryuti laiki, Dālam joīt paleigā. Dūd, Dīveņ, lobu zīmu, Dūd varoņu padūmeņu!” Tai niu daudz, daudz dzīšmu grybātūs dzīduot, bet mani cīši nūgūrdynoj šys vālonais rudiņs, ar sovu tymsū vokoru, nokušū, vuosmeigū bruozmu nakti, ar vieju aurim un leita šļakstim.”
Latgolys bolss n-731, 1967.goda 18.novembrī.
Izlaseju rokstu, kurs raksteits 45 godus atpakaļ. Jau paguojuši 28 godi kod trymdā mirs roksta autors – latgaļu literats Vladislavs Bojars. Tai i naatbrauce latgaļs nu Bieržgaļa pogosta iz sovu dzymtū Skūpovu. V. Bojars roksta par latgaļu [1] partizanim [2]. Nav breinums, ka par Latgolys partizanim informaceja tyka slāpta taipat kai par Landesvera pulku.[3] Rūnās puordūmys, kai par taidu gadejumu naraksteja tuo laika prese. Pīminekli beja stateiti daudzi kur Latgolā i vēļ tāņ stuov . Par vysim pulkim saraksteitys gruomotys pyrmuos republikys laikā. Nav gruomotys tikai par Latgolys partizanu pulku i Landesveru. Nabeja vālamys. Par kū ? Par tū, ka itī pulki teišam beja breivpruoteigi organizēti i nagribieja pasakļaut svešu varu diktātam, kurš nuoce uorpus Latvejis . Na par veļti Landesveru, kuru gaideja Latgolys partizāni, apturieja pi Cēsim, bet tys jau byus cyts muns stuosts par „Latvijas brīvības cīņām” Deļtuo īt skaidrs deļkuo natyka pastateita pīminis zeime nūšautim karagiusteknim, kas pats par sevi ir kara nūzīgums. Varbyut deļtuo, ka daudzi nu bejušim komunistu varys veirim beja pi Ulmaņa varys lelūs omotūs. Tuoli nav juomeklej. Vīns nu Latgolys partizanu kusteibys organizatorim kapteiņs Birnbaums nu Bolvim beja spīsts dīnēt rūbežsorgu brigadē kūpā ar kapteini Suitiņu [4].
Roksts maņ izraiseja „naveseleigu interesi” kai saceitu tānejī „masu sazinis leidzekli”, kuru eistynais mierkis padūt taidu informaceju, kura izdeveiga pasyuteituojim, tys ir, pi varys asūšajim, diveju īmesļu deļ. Pyrmais tys, ka es interesejūs par Latgolys partizanu pulka viesturi. Ūtra līta tei, ka apraksteitais gadejums nūtics munys babys Laizanis Annys dzymtajuos vītuos. Tai ka asmu kusteigs pensionars, šuo goda 3. novembrī aizbrauču iz Bieržgaļa pogostu [5] . Apsarunuojūs ar sova tāva bruolānu [6], kurs dzeivoj Mežaudūs [7], suokom braukt nu Mežaudu stacejis pa grants ceļu iz „Lapesti”[7], puorbraucūt „sašu”[8], garum Lepestis bejušajam krūgam [9] pa lobai rūkai pi krystojuma piec 400 metrim dabraucem da Kozulu poļvarkys [10], tuļuok braucem da Soboleva sātys vītai [11] pa kairai rūkai. Apsarunojom ar vītejim īdzeivuotuojim, kuri pastuosta, ka apbedejums bejs meža ceļa molā, kas īt nu poļvarkys iz Salinīkim. Apbedeitī nūšauti pi prīdis, kura bejuse iz lauka storp poļvarku i bierzi. Nūšautī aprokti meža ceļa molā. Vēl nazkod škoļnīki nu školys guojuši i lykuši zīdus. Tāņ nav palics i prīdis vītys, leidzons lauks. Pa celeņu nu muižys īmom kuojom da tai saucamajai Kozulu bierzei, tāņ sauc mežs, atrūnom mozu upeiti, par kuru roksta V. Bojars, tilteņa nav, bet puorīt var. Īmom tuoļuok pa vacu aizaugušu celmeni, kurs izvad iz bejušū Salinīku solu. Ni minis nu apbedejumu pazeimem. Vēļ varātu ar metala detektoru nūteikt vītu, kur pyrma 92 godim nūtics kara nūzīgums, juo šaunūt čauleitem byutu bejs juopalīk iz lauka, tai ka rudiņa dīna ir eisa i nagrybom īspiejamū skaidruošonūs ar varys īstuodem [12].
[1] Trymdys latgali turiejuos pi ituo termina, kas nav pateikams myudīnu „latgalīšim”, jo jī ir īsakļuovuši pīspīdu asimilacejis rezultatā vīnuotā „latviešu nācejā” un par dzymtū volūdu pījāmuši „valsts valodu” i klivuši par dzymtuos rokstu volūdys analfabetim, bet daudzi jau i narunoj latgaļu volūdā. Jim jiedzīņs latgalīts asociejās ar latvieti, kurš dzeivoj Latvejis regionā ar nanūteiktim – maineigim rūbežim;
[2] Latvīšu komunisti tiuleņ piec īsarošonys Bolvūs suoka slepkavuot mīreigūs īdzeivuotuojus. Bolvu apleicīnis dzeivuotuoji guoja mežā i 1919. goda janvarī partizani beja Bolvūs, Sylakrūgā, Orlovā i Ruguojūs. Latvīšu komunistu mobilizacejis stypri vairuoja partizanu daudzumu. Latvejis oficialuo viesture sagrūza faktus, kab mazynuotu latgaļu partizanu nūzeimi. Latvejis „pagaidu vaļdeibys” karaspāku apbruņuoja svešys varys iz poruoda, par kuru vādzeja moksuot vāluok ar Latgolys lynim. Latgolys partizani bruņuojās poši, atjemūt īrūčus latvīšu komunistim. Vuo tys nabeja pilsūņu kars? Ka pagaidu vaļdeibys karaspāka bataljoni i pulki tyka saukti par brigādem i armejom, tod 4000 leluo partizanu vīneiba tyka saukta tikai par pulku. Cytūs pulkūs karaveiru skaits beja aptuveni 1800 . Faktiski tei beja Latgolys armeja, kura beja beistama Ulmaņa vaļdeibys veirim, kuri reikuojās ar Latgolu kai īkaruotu zemi. Deļtuo Latgolys partizanu pulks tyka izformiets i aizmiersts. Vineigi, pasateicūt Latgolys partizanu pulka bīdreibai, tyka pastateits pīmineklis Bolvūs.
[3] Landesvera pulks dybynuots 1918. goda beiguos ceiņai ar latvīšu komunistim. Pulka sastuovā beja Latvejis minoritatis, kurys konsekventi nūsastuoja pret sorkonim latvīšu strielnīkim, vāluok provokacejis rezultatā piec sadursmis ar igauņu okupacejis karaspāku pi Ciesim izformēts i puorsaukts par 13.Tukuma pulku. Pi Rēzeknis dūmis uzroksts viestej, ka Rēzekni atbreivuoja „Latvejis armeja”, cytuos vītuos gon teik mināti konkreti pulki. Tai, ka Rēzekni ijēme 13. Tukuma pulks, tys oficialajai viesturei nav pateikama līta.
[4] Kapteiņs Suitiņš Sorkonuos armejis Latvīšu divizejis 5. pulka komanders [Piec Jukuma Vācieša]. Par Judeniča sakaušonu apbolvuots ar sudobra stuņdinīku, a pulks ar VCIK karūgu. Ulmaņa laikā leidz pat 1940. godam beja Zylupis rūbežsorgu bataljona rūtys komanders.
[5] Piec pastuovūšuos varys terminologejis „Bērzgales pagasts” tulkuots „vaļsts valodā”. Tai kai apriņči [Ulmaņa laika formuliejums] i rajoni [boļševiku i postpadūmju bejušais dalejums] likvidāti, tod varātu byut „Kārsavas novads”, a varbyut i „Ludzas novads”.
[6] Nasaucu vuordā zynomu apsvārumu piec.
[7] Oficialais nūsaukums „Mežvidi” Ulmaņa laikā izdūmuots. Muna babuška i vēļ tāņ vacī ļauds sauc tikai Mežaudi. Profesors Latkovskis sovūs dorbūs paskairuoj, kū nūzeimej latgaļu vuords „mežaudi”.
[8] Tai vītejī sauc Varšavys- Petrograys šoseju.
[9] Ļapestis krūgs seneja kvadratveideiga guļbyuve ar narakstureigu Latgolai arhitekturu, četrpuseigi nūšļauptu jumtu. Bejušajā krūgā padūmju godūs beja pīnuotova, pec tam kaidu laiku beja sovumā munys babys muosai. Tāņ krūga guļbyuvi vaira navar pazeit, aplykta ar plastmasys „dielim” i isaver pec angara.
[10] Kozulu pusmuiža – palela saimisteiba Cara laikūs ar īkūptu parku ar vasalu muorku sistemu. Ulmaņa laikūs pīderēja Kipļukam. Padūmju godūs ite beja kolhoza kantors i nūlyktovys saimisteibys kuormūs, vāluok pamasts i nūpūsteits. Niu te vyss nūlaists, daļa nu kungu sātys sasagluobuse pasateicūtīs skuorda jumtam. Arendolis muižys muzejā ir sofa i opols gaļdeņš nu ituos kungu sātys.
[11] Sātys vairs nav. Te struodoj z/s „Lūsēni”, nūsaukums vaļsts valodā, kai jau vysur Latgolā.
[12] „Masu informacejis leidzekļūs… teik publicāti roksti par „malnajim arheologim”, kuri staigoj ar detektorim i „pūsta kulturslāņus”. Rokstūs teik aicynuots ziņuot par taidim policejai. „Boltūs arheologu izpratnē „kulturslāņs” ir zemis vierskuorta, kuru pavasari i rudini apar ar jaudeigim traktorim. Kas tī taidi boltī arheologi, kū jī dora i par kū Latgaļu partizaņu kopi juovaicoj „malnajam arheologam”, tys ir lels vaicuojums.


c: text/html

text:
LgSC izvierzeits vairuokom nominacejom „Boņukam 2011”
Itūnedeļ tyka paziņuotys nominacejis Latgalīšu kulturys goda bolvai „Boņuks 2011”, storp tom trejuos ir izvierzeits ari „Latgolys Studentu centrs”.
Konkurence beja dīzgon seiva, kūpumā viertiešonai tyka īsnāgti vairuok kai 150 nūtykumi i cylvāki. Itūgod izdūtuo gruomota “Es soku. Tu soki. Puosokys par krīzi” ir izvierzeita divejuos nominacejuos – lobuokais pasuokums/projekts i lobuokuo publicitatis akceja latgalīšu kulturā. Taipat LgSC ir izvierzeits arī nominacejai latgalīšu sabīdryskuo organizaceja. Puorejuos nominacejis skaiti LaKuGā
Turi eikšus par mums i atej iz bolvu pasnīgšonys ceremoneju 26. februarī 17:00 stuņdēs Rēzeknis kulturys nomā.

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Vertikalais un horizontalais cylvāka dzeivē. Saruna ar stiernīti Īvu Zepu
Intervejis autore: Sandra Ūdre, portals lakuga.lv
Stiernīnē Īva Zepa realizej Latgolys kulturtelpai vierīneigus projektus – 2018. godā nūtyka storptautyski veiskupa Boleslava Sloskāna 125 godu jubilejis pasuokumi, pārņ izguoja jam veļteits kruojums “Bīskaps Boļeslavs Sloskāns – gaisma šodienas pasaulei” un ilgu godu dorba rezultats “Saļmes Stērnīnē” – gruomota ar divim CD, itūgod par saļmem Stiernīnē sagataveits un īsnāgts pīteikums Namaterialuos kulturys montuojuma sarokstam, kai ari izguojs veiru kora “Olūts” dirigenta Juoņa Grudula jubilejis disks “Pīmiņ, brōļ!”. Tys, nasaverūt, ka Varakļuonu nūvoda Stiernīne pīdar Vydzemis plānuošonys regionam. Īva ir ari varganiste. Sasateikam Stiernīnis sv. Laurenceja Rūmys katuoļu bazneicā, kura vysod atvārta kotram kluot daguojušam. Īva nūsoka: “Bazneicai ir jāga tod, kod durs ir vaļā i cylvāks teik tyvuok pi Dīva.”
Voi Varakļuonu nūvoda Stiernīnē jiutatēs kai Latgolā?
Ikdīnā jau redzīs, ka asam vīneigi un tikai Latgolā. Tod, kod suocās kaida dokumentu kuortuošona voi saisteiba ar pošvaļdeibu, pasaruoda “pīrūbežys zonys” nakonkrieteiba daudzuos lītuos un vītuos, puorprotumi – pozitivi un na tik pozitivi. Reizem itei situaceja ir cīši duala. Kod veramēs iz cylvāka dziļū un īškejū byuteibu, tod caur zamapziņu daudzys darbeibys, izsacejumi, naapzynuotuos reiceibys izavierš latgaliskys. Kod teik izsaceiti oficiali apgolvuojumi, tī pīsaslīn ārtuokajam vīdūkļam, dažkuort ari uzspīstajam. Un vys tik tei arhetipiskuo lineja īt cauri, tys ir genetiskais ašņa bolss, kū pat grybādams navar izkaseit uorā nu mīsys un ari dvēselis, aiz ekonomiskim īmeslim voi sovu dziļu īkšejū kompleksu deļ cylvāks var dūmuot, ka jam lobuok byutu byut koč Ventspilī, a voi vēļ lobuok – varbyut pi Izraeļa. Faktiski, Varakļōnu gadejums ir antropologiska pietejuma vārts, kai teritorialuo marginalitate ītekmej cylvāku un veidoj juo byuteibu vysuos dzeivis jūmuos.
Vīnlaiceigi taids pietejums varātu atsegt tū trauslū un gona sensitivū momentu, kai mainuos īdzeivuotuoju pīdereibys izjiuta, kod jū ceņšās īspaiduot nu molys, veicūt dažaidys administrativi teritorialuos reformys.
Varakļuonu nūvodam pošlaik ir dūta viesturiska īspieja vysys padūmu laika klaidys izlobuot, kod ar kompartejas lāmumu pogosts tyka sadaleits storp Latgolu i Vydzemi. Asam tū gaidejuši, kūpš Latveja atgiva naatkareibu.
Jius snādzat projektus Latgolys kulturys programai, koč piec plānuošonys jiusu vīta pīkreit Vydzemei. Voi te nav pretrunys?
Mes labi saprūtam, cik nalogiski nu Valmīrys byutu gaideit ryupis par latgaliskumu Varakļuonu pusē. Nu kai projektu par saļmem īsnēgt Vydzemei, ka jim tei ir sveša, piļneigi cytys kulturtradicejis un religiskuos kulturtelpys vierteiba. Tys ir normali un saprūtams. Ka tī byutu ar saimnīciskom lītom saisteiti projekti – taidi poši cylvāki te i tī, bet cylvāks jau nadzeivoj nu maizis vīn. Un mes struodojam ar teiri specifiskom Latgolys lītom. Taipat veiskups Sloskāns ir Latgolys dāls. Deļ pasauļa jis ir taida mārūga cylvāks, kod vairs nav svareigys vaļsts un tauteibys rūbežys, Vydzemis voi Latgolys pīdereiba, bet juo saknis ir un palīk Latgolā.
Ari iz prīšku byus ar latgaliskū saisteiti projekti. Myusu nūvadnīks, dirigents Juoņs Gruduls vairuok nakai divus godu desmitus Rēzeknē vadeja veiru kori “Olūts” – vīnu nu izcyluokūs veiru koru Latvejā. Maestro itymā godā jau ir nūsvietejs 75. jubileju. Izceļūt juo īguļdejumu Latgolys un Latvejis kulturys dzeivis lobā, kai ari aicynojūt atsagrīzt veirus pi dzīduošonys tradicejis, izdūdam audio disku “Pīmiņ, brōļ!” ar koncertīrokstim nu “Olūta” darbeibys 20 godim. Projekts ir realizāts ar VKKF, AS “Latvijas valsts meži” un Latgolys regionaluos atteisteibys agenturys atbolstu.
Dzeive paruoda, ka vītys vierteibu nūsoka cylvāks. Ir vītys, kur eisti nav nivīna, kas juos izcaltu, ir vītys, par kurom dzierdim vēļ un vēļ. Kai atīt apziņa, ka kvalitativi juopuorstuov sova vīta?
Vyss nūteik gona naapzynuoti, pasaļaunūt dzeivis plyudumam, nūtikšonom, pījamūt koč kaidys lītys, kū Dīvs pīduovoj, voi nu jūs atsasokūt. Tys kotram cylvākam nūteiktuos reizēs byutu juospiej sadzierdēt. Nu jau 31. vosora, kai spieleju Stiernīnis bazneicā. Kod maņ beja 14 godu, cīnejamais dekantāvs Ontons Boldāns paaicynuoja spēlēt Dvieseļdīnuos. Nu suokuma nivīnu breidi pruotā naīguoja dūma, ka te byus leli kori. Pyrmais, kū zynuoju tamā pyrmajā spieliešonys dīnā – maņ te byus eists vargans. Nīka 17 godu laikā mes pi juo tykom. Deļtuo drūši varu apgolvuot, ka Dīvam vyss ir īspiejams.
Pa vydu beja studejis Reigā, un, napuortraucūt dorbu Stiernīnē, maņ vysu laiku beja apziņa, ka muna izvēle bejuse ļūti apzynuots lāmums. Dīvs maņ ir pīteikami īdevs, un ar šom duovonom ir juoatsagrīž Latgolā. Dzeivē bejuši pīduovuojumi dorbu un dzeivis gaituos dūtīs ari vēļ kur daudz tuoļuok – aiz Latvejis rūbežom. Dīveņš mani ir atgrīzs ar vysom dūmom, dorbim, īcerem Stiernīnē. Lai ari muna dzymtuo vīta ir nalela dzerauneite Kozsola, dziļūs laukūs aiz Varakļuonu, atsaļaunu sevi skaiteit par stiernīti. Te jau aizvadeiti muna myuža daudzi godi, te koč kū jau asu padarejuse. Svāta vīta nastōv tukša – te vysūs laikūs bejuši un byus breineigi ļauds, kas dorbojās kai tivīnē, tai atbolsta nu tuolīnis. Un paveiktais ir lela kūpeiga dorba rezultats. Ka byutu cyts dareituojs munā vītā, jam byutu sovys stypruos pusis, sovaižuok dareitu. Nivīns nav naaizvītojams un myužeigs, bet kotrys ir sovā, Dīva paradzātajā, vītā un laikā. Un dažkuort tik piec lela laika var saprast, voi iz lobu dareits, voi škārsom. Laiks izvietej un salīk vysu pa vītom. Es dzeivē doru tū, kas maņ ļūti pateik, tei ari ir ļūti lela Dīva duovona.
Izplēt tik rūkys, un Dīvs tev dūd. Tai kotra cylvāka dzeivē reiz pasaruoda krysts – kod ir svareigs kai horizontalais, tai vertikalais – kai laiceigais, tai myužeigais.
Asu Dīvam pateiceiga par Stiernīni, par daudzajim sastoptajim lobajim cylvākim myuža garumā – par munu dižū Dzeivis Skūluotuoju Grudulu Juoni, par koristim, par jaunīšim, kuri spūži dūdās sovā muokslinīciskajā ceļā – Ilzi Grēveli-Skaraini, Agnesi Pauniņu (Urku), Amandu Vingri, Guntu Greisli, Ediju Strušelu, Aināru Kiserovski un daudzim, daudzim cytim. Asu poruodneica – nikod leidz golam naizteicamu pateiceibu.
Kai suocet jimtīs ar saļmem?
Kod 1992. godā vēļ muocejūs Varakļuonu vydusskūlā, devūs ar diktofonu pi vīnys nu izcyluokūs Varakļuonu draudzis un vysys apkaimis dzīduotuojis un teiciejis Zinaidys Raģelis. Jei beja bazneicys kora soliste, saļmu dzīduotuoja, daudzu Dīva un tautys dzīšmu zynuotuoja. Pi juos guoju tikai ar vīnu dūmu, ka īraksteišu melodejis un labi īsavuiceišu, tai kai jei dzīd nu vacuos gruomotys. Tam vēļ nabeja tuoļuok nūdūmu. Tikai īsavuiceit skaistūs meldeņus.
Laika gaitā tys mozais īsvīstais akmisteņš vērse aizvin leluokus iudiņa riņčus pa dzeivis azaru. Sasalaseja materiali, tod, jau Stiernīnē asūt, apzynuoti pīraksteju nu vacūs dzīduotuoju saļmu melodejis, ar bērem saisteituos dzīsmis taišni taidys, kaidys tuos dzīd Stiernīnē, un kluot vysu, kas itai vītai rakstureigs. Asu studiejuse filologeju un folkloristiku, gona daudz asu ar muzyku saisteita. Vyss nūtyka daudz vīnkuoršuok un dabiskuok, kai byutu tod, kod cylvāks ir tikai teologs voi folklorists, voi tikai muzikis. Maņ ir zynomys īstruodis kotrā nu itūs jūmu, varu veiksmeiguok saviļkt kūpainu.
Tai nu 1992. goda pamazeitem kruojuos materiali – fotografejis, vacūs teicēju īroksti, vāluok tyka veiduoti audio īroksti un video īfilmiejums. Pārņ tys vyss rezultējuos lelā Kulturkapitala fonda projektā, kas ītvēre saļmu dzīduojumu atšifriešonu, notu digitalizaceju (paļdis Bernadetai Eversei). Tepat Stiernīnis draudzē interesentim, koristim un bārnu kora dzīduotuojim nūtyka apmuoceibys, Latvejis Radio skaņu inžiners Normunds Slava veice dubultdiska īrokstu. Tyka izdūta gruomota “Saļmes Stērnīnē”, kur ir teksti ar notom, tradicejis aproksts, apkūpuoti Stiernīnis senejūs saļmu dzīduotuoju vuordi, pīlyktys fotografejis, ari vacvuordu skaidruojums. Saļmēs atrūnam vuordus, kū ikdīnā latgalīši vaira nalītoj. Tai nu mozys aizaraušonys saguoja apjūmeigs pietejums. Pat, ka kaidā šaļtī itei tradiceja paneiks, ar gruomotu un disku paleidzeibu tū byus īspiejams revitalizēt. Paļdis Dīvam, Stiernīnē, nasaverūt ni iz kū – karim, represejom, varu maiņom voi sārgom – saļmis ir dzīduotys. Dūd, Dīvs, ari tiks dzīduotys.
Bolstūtīs iz itū pietejumu, šūgod ar Kulturkapitala fonda atbolstu asam īsnāguši “Saļmes Stērnīnē” Namaterialuo kulturys montuojuma sarokstam. Caram, ka pīteikums tiks nūvārtāts. Ar tū tūp radzams, ka saļmis dzīd na viņ Zīmeļlatgolā i Dīnvydlatgolā, bet ari Vydslatgolys zonā. Myusu saļmis ir vēļ vīns pīruodejums, ka šei ir vysai Latgolai rakstureiga kulturtradiceja.
Ar kū atsaškir saļmu dzīduošona Stiernīnē nu ituos tradicejis cytuos Latgolys vītuos?
Saļmis dzīd vysā Latgolys teritorejā, tū viesturiskū izcelsmi un atteisteibu pyrmais ir pietejs muzikologs Mārtiņš Boiko. Šei fenominaluo tradiceja ir datejama ar 200 godu viesturi, nu laikim, kod Latgolā 17. un 18. godu symtā īsaroda, dzeivuoja, kolpuoja un sludynuoja jezuitu misionari.
Ari Stiernīnē suokūtneji beja jezuitu miseju punkts. Leidz ar tū varim dūmuot, ka jī ir īvuicejuši vītejim saļmu dzīduošonu. Jezuiti beja intelektuaļu ordiņs – ļūti gudri veiri, labi izgleituoti, teicami diplomati, psihologi un pedagogi, ari muzikali apduovynuoti. Kur jī guoja sludynuot, tī ceņtēs pīsamāruot vītejuos tautys tradicejom, tuos gudri transformejūt un aizstuojūt ar kristeigajom. Itī misionari prota latgalīšu volūdu, dūmoju, ari nūvāruojuši, ka latgalīši ir gona leli dzīduotuoji, jezuiti izmontuoja vīnu nu myusu mentalitatis pazeimu, lai taidā veidā vīnkuoršuok un efektivuok veiktu evaņgelizaceju. Pāvests Jans Puovuls II ir rakstejs, ka muzyka ir mīlesteibys volūda. Ļūti gudruo jezuitu reiceiba ir duovynuojuse mums breineigu lyugšonu par myrušajim, kas palykuse par folklorizātu fenomenu, byuteibā par latgalīšu tautys tradiceju. Bez saļmu nav īdūmojamys bēris Latgolā, faktiski, nav īdūmojams pareizs dzeivis ritiejums. Tys ir laiks, lyugšona un mīlesteiba, kū duovynojam sovai myužeibā aizguojušajai dzymtys daļai, sasīnam sairušuos saitis, vīnojam dzeivūs ar senejom paaudzem un dzīdynojam sovys saknis.
Kotrā apdzeivuotajā vītā cauri šim divim godu symtim saļmem ir pasamainejušys melodejis. Ka stiernīši aizbrauktu iz Leiksnu, jī tī navarātu pylnā bolsā dzīduot. Voi ari pīsavīnuot Zīmeļlatgolys dzīduotuojom. Pat kotrā dzeraunē jau pasaruodeja melodeju atškireiba. Piec dzīduojumim sekuoja vēļ kaidys dzīsmis – kaidys konkreti, nu kaida perioda, kaidim svātajim veļteitys – tuos kotrai vītai specifiskys lītys. Un saļmu dažaideiba tikai ruoda kruošņumu un boguoteibu, kas rakstureigs kotrai konkretajai vītai.
Stiernīši vysūs laikūs bejuši ar lobu humora izjiutu. Vacuokuo puotoru gruomota draudzē ir nu 1856. gods, poša asu nu ituos dzīduojuse. Ari munā saimē sasaglobuojuse vacvacmamys gruomota. Jamā daudz drukys klaidu, jo tūlaik gruomotys īspīde Viļņā voi Krakovā. Saļmem ir treis dalis, piec jom nūslāgumā sekoj Dīva slavynuojums “Ad Laudes”. Te stiernīši nūsprīde, ka nav izlykta garumzeime un eistineibā vajadzātu laseit “Ād ļaudis”. Nu, a ka gruomotā raksteits, tod juoād – itamā vītā saļmu dzīduošona tyka puortraukta, vysi kuorteigi paēde i tod turpynuoja dzīduot. Tai kotrai vītai īsazeimej nūpītnys voi mozuok nūpītnys paralelys lītys, kas pīsavīnoj lelajai dzīduošonas tradicejai. Ļūti juosaceņš, lai mes varātu tū saglobuot.
Saļmis cīš saisteitys ar cylvāka svareigim dzeivis nūtykumim. Kai pīdzimšona, tai aizīšona vysod saisteita ar lelajom rūbežsituacejom, ar kardinalom puormaiņom saimis, tyvuokuos apleicīnis dzeivē. Jebkura cylvāka aizīšona īnas tukšumu kotra tuo cylvāka dzeivē, ar kū jis bejs pazeistams. Saļmu dzīduojumi ar rānū, trāpū mīru vārsti iz tū, lai sovys bādys izdzīduotu, varbyut puordūmuotu, varbyut kluseibā izrauduotu sovys emocejis. Ar taidu psihoterapeitisku efektu.
Nu vīnys pusis tei ir ļūti lela lyugšona par myrušajim, nu ūtrys – dora lobu dzeivajim. Tys ir breids, kod saime voi dzymta atsasāst kūpā un var izleidzynuot suopis, rātys, īvainuojumus… Ar myrušū tu vari apsarunuot saļmu laikā. Patīsa lyugšona ari naprosa operys dzīduotuoja bolsu. Kai myusu dirigents Grudulu Juoņs soka: “Golvonais, ka nu sirds.” Lyudzūtīs par myrušajim, mes dūdam īspieju myusu aizguojējim paleidzēt ari mums pošim.
Voi tamā īsasaista jaunuo paaudze?
Varu saceit, ka Stiernīnis kulturtelpa nanūlīdzami ir saisteita ar bazneicu, te vysod puļcejušīs gon bārni, gon jaunīši. Varbyut tagad gryušuok tū izdareit. Saļmu īrokstā bārnu kors ir pīsadalejs, Sloskāna dīnu pasuokumūs tyka īsaisteiti bārni, ari bazneicys ikdīnā. Nu jau divdesmit godus bārni un jaunīši puļcejās goreigajim dzīduojumim Stiernīnis Dzīdūšajuos dīnuos.
Bazneica mums ir tei goreiguo vertikale, ap kuru laika gaitā jauši un najauši puļcejās ari jaunuo paaudze. Daudzi ir izavielejuši muziķa voi cytus izgleiteibys ceļus, bet piec tam jī atrūn ceļu atpakaļ iz Stiernīni. Daļa te uzastuoj kai izpyldātuojmuokslinīki, tehniskūs profeseju puorstuovi atbrauc un īdūt mums kaidu sovys jūmys padūmu, uzjiemieji atbolsta ar zīduojumim. Atgrīzeniskuo saite mums ir. Un lai Dīvs dūd, ka otkon atītu laiki, kod Stiernīnis draudzē byutu tyukstūšys dvēseļu ari viers šuos zemis, na tikai zam. Bazneicys ceļtnīceibys laikā, 19. un 20. g. s. mejā, Stiernīnis draudzē beja ap 6000 īdzeivuotuoju. Jebkurā lītā, kurā mes spiejam īsadzilinuot, atrūnam interesantumu un pamateigumu, tū, kas myus kotru uzrunoj. Cik dzili mes asam, tik ari sajamam. Svātuo Tereze jau raksteja, ka vysi trauki tiks pīpiļdeiti – gon uzpierkstiņa lelumā, gon moza krūzeite, gon lela krūka. Gribīs cylvākus aicynuot jebkurā dzeivis jūmā dzeivuot ar interesi, ar baudu, ar skaistumu, ar prīcu.
Kai par dzeivi var saceit, ka garlaiceigi? Kotru dīnu kas jauns atīt, bet dūmuotuo bāda na reizi puorsavierš prīcā. Ar taidu filozofeju juoīsaista jaunīši, ar taidu bārna puorsteigumu par šū Dīva pasauli juodzeivoj leidz piedejam elpys vilcīņam.
Maņ te ir sajiuta, ka Boleslavs Sloskāns ir kluot myusu sarunā. Voi juo portrets ar tik lobvieleigu skatīni ir apzynuotai te nūlykts?
Dīvnomā ir jiutams, ka veiskupa Sloskāna vieleigais ocu skots vysu laiku sekoj. Na par veļti mes izavēlējam itū fotoattālu, kurā veiskups ir ar sovu rymtū smaidu, varātu ari saceit – puorlaiceigū smaidu. Taids pasaruoda cylvākam, kurs izdzeivuojs eļnis lūkus zemis viersā, bet spiejs tū puordzeivuot, puoraugt, transformēt. Kurs nu myusu varātu pasaceit, ka “muni skaistuokī godi beja īslūdzejuma godi, kod es īsamuoceju mīlēt arī tūs, kas mīlesteibys nacīneigi”? Varim vuiceitīs un lyugt, lai Sloskāns myus voda šai ceļā nu augšys.
Pat pusaudžus uzrunoj stuosts par veiskupu. Ir kaidys čekys viersnīku atminis. Jī Sloskānu sasyta, pīseja pi golda, kailu un asiņainu pamete nalelā kamerā ar ļūti augstu gaisa temperaturu. Piec trejom dīnom, atvarūt durovys, pretim vajadzēja sistīs vysim cylvāka izdalejumu smuordim. Taču jim pretim uzviejuoja rūžu smarža… Reiz cītumsorgs praseja pazamuotajam Sloskānam, deļkuo jis smaida. “Es asu breivs, jius taidi naasat,” atbiļdēja mūceklis. Tū klausūtīs, sasamynstynoj pat tuoli nu ticeibas asūšī.
Veiskupa Sloskāna paleidzeiguo rūka mums sekuojuse daudzuos lītuos, arī itūs gruomotu un CD tapšonā. Ir breinumaini momenti, kod saprūti, ka Sloskāns tam vysam stuov aiz mugurys. Jis, kai Latvejā, tai trymdā dorbojūtīs, ir ryupejīs ari par goreigū literaturu. Vysod ir uzsviers, ka vysam, kū izdūd, vajadzātu byut pateikamam pajimt rūkā; izcylam kai satura, tai materialuo izpiļdejuma ziņā. Mes patīsi ceņšamēs sekuot ari šai gūdojamuo veiskupa nūruodei.
Gruomotai par Sloskānu interesanti topa vuoks. Veļ 2019. goda vosorā muokslineica Zane Ernštreite, piļneigi najauši, ceļuodama pa Latgolu, īguoja pa atvārtajom Stiernīnis bazneicys durovom, foto kadrā nūgiva breineigu pēcpušdīnis saulis storu, kas caur vitražom kreit iz greidys. 2020. goda augusta pyrmajōs dīnōs Sloskāna gruomota jau beja tipografijā nūdrukuota, bet vuoka vēļ nabeja – ideju daudz, bet nivīnys eistuos. Tod Zanei, ar kuru mums ir izaveiduojuse izcyla sadarbeiba, īguoja pruotā biļde ar kruošņū saulis storu. Dīmžāļ tī beja radzami ari vodi un mikrofoni, kū izteireit ar datorprogramu navarēja, lai biļdi varātu izmontuot. Bet ideja palyka. Pādejā momentā Zane speciali atbrauce iz Stiernīni. Drusku grybādams pajūkuot i myusus puorbaudeit, Dīveņš beja devs dīzgon muokūņainu un šaubys raisūšu dīnu. Taču, īīmūt bazneicā, roduos sajiuta, ka dabasūs kaids aizkorus atvylktu, cik pieški puorsteidze spūdrys saulis storuojums. Mes mudri atlūcejom pakluojus, mudri nūslaucejom saulē izagaismuotūs putekleišus, mudri klikškēja fotoaparats, un topa biļdis. Dorbs beja paveikts, un “aizkori” dabasūs tyka aizvylkti. Gruomotys vuoks topa skaistuoks, kai myusim suokūtneji beja īguojs pruotā. Tys myusim taids mozais Sloskāna breinums.
Pi Stiernīnis bazneicas ekskursantim stuostat ari kaidus amizantus stuostus?
Bazneica ir svāta vīta, un tur stuosti ir nūpītni un svātsvineigi – par Dīva mīlesteibu, Juo duovonom un žēlesteibom, par svātbiļdem un svātūs dzeivis guojumim, par myusu bazneicā izlyugtom breineigom lītom, par dīvnoma un draudzis viesturi. Ekskursantim stuostu par veiskupu Sloskānu un juo dzeivi, par prīsteri un mūcekli Aloiziju Broku, ruodu juo “Jaunōs Dereibas” tulkuojumu breineigā latgalīšu volūdā un Treju zvaigžņu ordini. Bet bazneicas duorzā ir vīta ari laiceiguokim stuostim.
Filmā “Cylvāka bārns” izmontuotuo epizode par tū, kurs dreizuoks – zyrgs voi mašyna, ir patīss nūtykums. Prīsters Aloizijs Broks dzimis Silinīku dzeraunē pi krystceļu, kur grīžās iz Modūni. Vosoruos jis braucs iz tāva muojom nu Aglyunys ar sovu malnū BMW mašynu, kū jam duovynuojuse Latvejis vaļdeiba par nūpalnim vaļsts lobā – jis beja obeju Aglyunys gimnazeju direktors, pēc juo projektim Aglyunā izbyuvātys div hidroelektrostacejis, atjaunuota Aglyunys bazneica un klūsters, pa naktim nu originala tulkuoja Svātūs Rokstus utt. Ļūti daudzpuseiga un harismatiska personeiba. Dzymtajūs Silinīkūs jis vyzynuojs apkaimis bārnus spūžajā mašynā, ka putekli viņ grīzušīs pa sādžys celim, i dalejs kampetys spūžūs papeireišūs. Brokam ir patics cīš dreizai braukt. Reiz braucs iz kaimiņu bērem ar cytim bazneickungim mašynā, un tuo laika presē itys nūtykums pīmynāts – pi Stiernīnis muižys ir nūtykuse mašynys i zyrga pajiuga sadursme. Ari bieru biļdēs vīns nu prīsteru radzams ar puorsītu pīri. Tys patīsais stuosts par bazneickunga mašynu gruovī ir tics Juoņa Klīdzēja romanā un tod ari iz ekranim.
Bazneicys cāluojs, lītuvīšu bazneickungs Pāvils Virketis bejs izgleituots, stolta auguma, lobu lītu cīneituojs, volūdu zynuotuojs un lobu veinu puorzynuojs. Bazneicys ceļtnīceibys laikā muižā bejs rauts, muižkungs kartuos paspieliejs Stiernīnis muižu. Kū dareit, kai sīvai pasaceit? Obejs acs var byut zylys. Pīcēle kučeri, tys sajiudze karīti, brauce piec bazneickunga. Virketis sēdēs karītē, aizbrauce iz muižu i atkartuoja muižu atpakaļ. Viesture klusej, kū jis lyka pretim. Muiža palykuse vītā, a vysūs laikūs Stiernīnē laiceiguo vara sasadorbuojuse ar goreigū.
Pēc II pasauļa kara, kod kaujuos smogi cīte dīvnoms, atjaunuotajā bazneicys fasadē palics nalogisks boltūs kīgeļu laukums (jo cytu vīnkuorši tūlaik nabeja), kai zeime, ka, nasaverūt iz kolektivizaceju i represeju laikim, nabadzeibu un vojuošonom, cylvāki atjaunuoja sovu bazneicu. Latgolā pyrma Dīvam, tod poša vādaram.
Vacais uzroksts par arhitekturys pīminekli krīvu volūdā nav nūjimts par līceibu, ka padūmu varys laikā bazneica beja arhitekturys pīmineklis, bet atjaunuotajā Latvejis vaļstī daudzys bazneicys, ari Stiernīnis, izsvīde nu ituo saroksta. Rakstejom trejom vaļdeibom, cikom jū dabuojom atpakaļ sarokstā, tod ari ūtrā pusē tyka pīlykta myusdīnu zyli boltō zeime. Myusu laiku paradokss.
Un tai krystu veidojūšuo horizontaluo un vertikalo tīceiba ik dīnas ir cylvāka dzeivē – goreigais un vādara tīsa, pīdzimšona un aizīšona, prīca un vysuleluokuo nūpītneiba. Mes poši tūpam par krystu – plešūt rūkas pretim pasauļam, vīnolga, pīkaļs krystā voi duovuos mīlesteibu.


text:
Muna vīta: Naujinis pogosta teritoreja viesturis laika grīžkūs
Roksta autore: Sandra Ūdre, portals lakuga.lv
Naujine ir vīta ar seneju i interesantu viesturi: Augšdaugovys nūvoda Naujinis pogosta teritorejā pyrmajā godu tyukstūtī apdzeivuoti piļskolni i caltys kūka pilis, te atrūnams Daugovpiļs šyupeļs – Livonejis myura piļs nu 13. godu symta. Myusdīnu Naujinis pogosts pi sova lītuvīšu ciļmis vuorda tics, pasateicūt Latvejis pogostu nūsaukumu latvyskuošonai. Kai tai?
Izveiduots Malinovys pogosts, piec tam “latvyskuots” par Naujinis
Pogosti Latgolā tyka veiduoti piec muižu dzymtzemnīku breivlaisšonys Krīvejis imperejā 19. g. s. 60. godūs, teritorejis ziņā leluoki kai puorejā Latvejā, ari leluoki kai myusdīnuos. Naujinis vītvuords 19. g. s. krīvu kartēs nav atrūnams, a Dvinskys apriņča Malinovys pogosta puorvaļde (MaлиHoBckoe BoлocTHoe пpaBлeHиe) nabeja Malinovā, a Meļnicā – tyvu niulenejam pogosta centram. Nu 1906. goda Vitebskys gubernis apdzeivuotūs vītu saroksta (“Cпиcokъ HaceлeHHыx MѢcTъ BиTeбckoй ryбepHiи”) var izzynuot, ka Malinovys pogosts ir bīzuok apdzeivuots par cytim – 13 460 dzeivuotuoju iz 18 001 desetinu teritorejis. Pīmāri saleidzynuojumam: Osyuna pogosts ar 6405 dzeivuotuojim aizjam 18 957 desetinys, a Izvolta (krīvyski saukts par Užvolda) pogosts ar 13 313 dzeivuotuojim aizjam 21 170 desetinys.
Latvejis Republikā 1925. godā īšklītu ministrs apstyprynuoja eipašys komisejis pījimtū projektu par vairuoku pogostu nūsaukumu latvyskuošonu. Tai Malinovys pogosts palyka par Naujinis pogostu. Tymā pošā godā iz Reigys–Indrys dzeļžaceļa linejis tyka puorsauktys vairuokys stacejis, tymā skaitā Juzefovys staceja, kas beja nūsaukta taipat kai muiža, ari dabuoja Naujinis vuordu.
Streidi par pogosta noma ceļtnīceibu
1937. goda izdavumā “Daugavpils apriņķis”, kur vajadzātu byut apkūpuotai svareiguokajai informacejai par Naujinis pogostu, atrūnam informaceju par problemom ar pogosta noma ceļtnīceibu. Da 1935. goda rudiņa pogosta vaļde atsaroduse pogosta vaļdis vajadzeibom napīmāruotuos telpuos. Pogosta noma byuve īsuokta 1933. goda 2. oktobrī, agruok nabejs īspiejams, kam pogosta valdūšuos personys politisku streidu deļ navariejuši vīnuotīs par ākys byuvis vītu. (123)
Tok rezultats izaruodejs lobs īguļdejums tuoluokajom paaudzem. Nu 1949. goda da 2005. godam itamā ākā atsaroda Naujinis pamatškola, nu 2005. goda āku apdzeivoj Naujinis Nūvodpietnīceibys muzejs.
Myusdīnu pogosta teritoreja
Padūmu vara 1949. godā pogostus likvidēja, jūs vītā veidojūt cīma padūmis. Jau 1945. godā Naujinis pogostā izveiduoja Jureišu, Kokinu, Lāču, Sondarišku i Vacpiļs cīmu, saceits 2002. goda izdavumā “Latvijas pagasti” (92). Niulinejuo Naujinis pogosta teritorejis veiduošonuos saistoma ar Vacpiļs cīmu, kam 1954. godā pīvīnuoja Jureišu i Lāču cīmu, 1980. godā – Sondarišku cīmu un daļu Bikernīku cīma teritorejis, sovutīs daļu Vacpiļs cīma teritorejis, Križu cīmatu ar Daugovpiļs galis kombinatu, 1980. godā pīvīnuoja Daugovpiļs piļsātai.
Vacpiļs ir jaunuoka par Naujini ‘jaunū’
Vacpili Naujinis pogostā skaita par vacū Daugovpili, te 13. g. s. 70. godūs izcalts Livonejis ordiņa mestra Raceburgys Ernesta myura rūbežcītūksnis. Ir sasaglobuojušys piļs drupys, piļskolnā izveiduots ituos piļs myura makets, a Naujinis nūvodpietnīceibys muzejā apsaverama viesturis ekspozicija.
Ēvalds Mugurēvičs i Kaspars Kļaviņš “Atskaņu hronikys” (1998), kas sacarāta 1290.–1296. godā, komentarūs roksta, ka arheologiskī izrokumi vuocu caltuos piļs vītā aplīcynuoja senejuokys piļs asameibu. Acimradzūt tei bejuse latgaļu Naujinis (Novine) piļs ar seņpiļsātu, partū ka vēļ 15.–16. g. s. lītuvu i krīvu viesturis olūti pošu Dinaburgu sauc par Novinu aba Nevginu. Itī nūsaukumi, piec volūdnīku dūmom, atvasynuoti nu lītuvu “naujas” ‘jauns’ ar nūzeimi ‘jaunuo piļs’.
16. g. s. myura piļu i “stuovūs vītu” laiks beidzēs, ari Livonejis kars (1558–1583) pasteidzynuoja vacuos Dinaburgys piļs sagraušonu i pamesšonu. Livonejis ordiņs par militaru paleidzeibu Pūlejai-Leitovai īkeiluoja sovys pilis ar vysim dzeivuotuojim. Rītumeiropā cēle piļsātu tipa cītūkšņus. Nūcītynuojumus jaunajam cītūkšņam nu jau pūļu-leitovīšu karaspāka maršala vadeibā cēle zemis šaurumā storp Daugovu, Šuņazaru, Šuņupeiti i Botnija strautu – kur tānejais Dinaburgys cītūksnis.
Galerejā Naujinis pogosta vītys, foto Edeite Husare/lakuga.lv


text:
Zynomi latgalīšu olimpiadis i “Vuolyudzānu” rezultati
Rokstu sagataveja: portals lakuga.lv
Aizvadeits skotuvis runys konkurss “Vuolyudzāni” i vaļsts atkluotuo olimpiade latgalīšu rokstu volūdā i kulturviesturē, informej Latgalīšu volūdys, literaturys i kulturviesturis školuotuoju asociacejis (LVLKŠA) vadeituoja Veronika Dundure.
Konkursā pīsadaleja 45 vuolyudzāni nu 26 školu. Žurejis komiseja izviertēja i pīškeira vītys pa klašu grupom: 1. – 4.kl. grupā ir divejis 1.vītys, divejis 2.vītys i divejis 3.vītys; 5. – 8.kl. grupā i 9. – 12.kl. grupā ir pa divejom 3. vītom. Konkursa viertietuojis dzejneica Anna Rancāne i režisore Māra Zaļaiskalns soka paļdis vysim bārnim i školuotuojim, tim, kuri padūmuoja par pīmāruotu repertuaru, par volūdys skaidreibu, par vītys nūformiejumu (fonu, apgierbu). Vysvaira audziekni izalaseja skaiteit Mariju Dzeislu, Ontonu Kūkuoju, Ilzi Keišu, Anneli Slišāni, Raibū, Ilzi Spergu, Egitu Kancāni i, prūtams, Ontonu Slišānu.
Rēzeknis 5. vydsškolai:
1.v. – Marekam Gusānam, šk. B. Trimalniece,
2.v. – Evelīnai Raginskai, šk. A. Andrejeva,
3.v. – Amēlijai Grebežai, šk. A. Andrejeva i Katrīnai Lagzdiņai, šk. B. Trimalniece;
Kruoslovys gimnazejai:
2.v. – Arturam Ozoliņam, šk. I. Krute i Annai Gubai, šk. I. Stikute;
Ruguoju vydsškolai:
3.v. – Osvaldam Tūmiņam i Gabrielai Lailai Aleksejevai, šk. N. Garā;
Solys pamatškolai:
2.v. – Reinim Pastaram, šk. I. Pastare;
Ludzys piļsātys gimnazejai :
1.v. – Laurai Mortuzānei, šk. L. Budreviča;
Baļtinovys vydsškolai :
1.v. – Helēnai Slišānei, šk. I. Kaša;
Viļānu Muzykys i muokslys školai:
3.v. – Artim Zvīdriņam, šk. A. Vulāne;
Tukuma E. Birznieka-Upīša vydsškolai:
1.v. – Demiteram Vistopolam, 3.v. – Romualdam Vistopolam, šk. T. Balode;
Reigys PII “Annele” : žurejis simpateju bolva – Alisei Cimoško, šk. I. Seimanova.
21. vaļsts atkluotajā latgalīšu volūdys i kulturviesturis olimpiadē šūgod beja četrys kuortys. 1. kuortā školāni atkluoja sovys prasmis latgalīšu rokstu volūdys pareizraksteibā, 2. kuorta beja veļteita Mikeļa Bukša jubilejai, 3. kuortā vydsškolāni analizēja Valentina Lukaševiča esejis nu kruojuma “Casnāgu maizeitis”, bet 4. kuortā beja Latgolys kulturtests, kū sagataveja latgalīšu kulturys ziņu portals lakuga.lv, par latgaliskajom aktivitatem 2021. godā. Pyrmū reizi itūgod olimpiadē pīsadaleja Rībeņu vydsškola.
Vītys olimpiadē sadaleja itai:
1.v. – Rēzeknis Vaļsts gimnazejai (Mairis Ladusāns, Linards Munda, Igunda Logina, Santa Zunda, Abuzours Omars), šk. E. Muizniece
2.v. – Nautrānu vydsškolai (Saiva Karmena Magiča, Rolands Laizāns, Āris Rancāns), šk.V. Dundure
3.v. – Ludzys piļsātys vydsškolai (Sanda Augustova, Maija Rancāne, Laura Mortuzāne, Alise Alitkina, Rasma Vonda), šk. L. Budreviča i Rībeņu vydsškolai (Lauris Bjalkovskis, Vadims Baluhto, Andrejs Vinogradovs, Lāsma Jurkāne, Evija Bergmane – Sprūdža, Dana Patrejeva) šk. D. Bravacka.
LVLKŠA izsoka pateiceibu vysim šķoluotuojim, kas veļteja sovu laiku uorpusstuņžu nūdarbeibuom i pīsadaleja ar sovim audzieknim itymūs pasuokumūs, kai ari cer cytu godu sasatikt kluotīnē!


text:
Nu ituo gods oktobra Vaļsts policejis Latgolys regionaluos puorvaļdis prīšknīka omotā īcalts Gundars Trops. Bet Juris Pastars, kurs beja Latgolys regiona puorvaļdis prīšknīks da ituo, jemūt vārā policejis izaicynuojumus i strategiskūs aizdavumus iz prīšku, puorcalts Golvonuos adminstrativuos puorvaļdis prīšknīka vītinīka, Sadarbeibys i atteisteibys biroja prīšknīka omotā.
Pulkvežleitnants Gundars Trops da ituo bejs Vydzemis regiona puorvaļdis Modūnis īcirkņa prīšknīks. Latgolys regiona puorvaļdis jis vadeis da 2025. gods 30. marta.
Jau pyrmajā dorba mienesī Tropam daguoja sasadūrt ar namīrim okupacejis režimu slovynūšūs pīminekļu demontažys procesā Daugovpilī, nūzīgumim saisteibā ar pretvaļstiskom darbeibom i ari dorbu uorkuortejuos situacejis laikā pīrūbežā. Vys tik cyta vydā jis soka, ka taišni Latgolā ir vysumozuokuos problemys ar darbinīku tryukumu puorvaļdē. Par tū, kai plānuots turpynuot regionā vys vēļ aktualū ceiņu ar kontrabandu i kibernūzīgumim i kaidys puormainis Vaļsts policeju sagaida jau tyvuokajā laikā, sarunā ar Latgolys regiona puorvaļdis prīšknīku Gundaru Tropu.
Ieteikt
Latvijas Radio aicina izteikt savu viedokli par raidījumā dzirdēto un atbalsta diskusijas klausītāju starpā, tomēr patur tiesības dzēst komentārus, kas pārkāpj cieņpilnas attieksmes un ētiskas rīcības robežas.


text:
Peipis, rokstomgolds i mūceņa – Roberta Mūka muzeja kruojuma duorgumi
Roksta autore: Laura Melne, portals lakuga.lv
Portals lakuga.lv suoc jaunu rokstu sereju, kurā reizi mienesī īpazeisim kaidu Latgolys muzeju i tuo kruojuma duorgumus. Myusu pyrmais stuosts ir par Roberta Mūka muzeju Gaļānūs, kas 2007. godā suoce dorbu kai filozofam i dzejnīkam veļteita pīminis ustoba, tok jau nu 2014. goda ir akreditāts muzejs, kas aktivi popularizej sova īvāruojamuo nūvodnīka gareigū montuojumu.
Filozofs, dzejnīks, religeju pietnīks Roberts Mūks (eistajā pavuordē Avens, 1923–2006) Gaļānūs aizvadeja tik sovus pyrmūs treis dzeivis godus, tok, atsagrīžūt dzimtinē piec Latvejis naatkareibys atjaunuošonys, jam ar itū vītu i tuos latvīšu volūdys školuotuoju Martu Binduku izaveiduoja cīša draudzeiba. Kūpā ar kundzi Elzu jī Gaļānūs beja regulari gosti, poši sovā Reigys dzeivūklī uzjēme Gaļānu jaunīšus, kod jī brauce pīsadaleit konkursūs golvyspiļsātā. Partū ari piec Roberta Mūka aizīšonys myužeibā gaļānīšim tyka uztycāta juo kolekceja – sadzeivis prīškmati, viestulis, fotografejis, daļa nu bibliotekys. Vyss suocīs ar nalelu pīminis ustobu, tok, pasasokūt Martys Bindukys entuziasmam, ar pavysam minimalu atbolstu nu molys puorvārsts par akreditātu muzeju, kas īsakuortuojs “Leivuona” tipa divstuovu sātā, kur nazkod bejuse školys biblioteka i dīnasta vīsneica.
Var saceit, ka Martai Bindukai izadevs Mūka muzeju izveiduot par vīnu nu vītejuos kūpīnys centru. Suokumā vysvaira iz muzeju braukuši gosti nu tuolīnis, tok laika gaitā pasuokumūs aktivi īsaisteiti ari vītejī ļauds – i kai skateituoji, i kai sovu talantu ruodeituoji. Kai stuosta Marta, tam bejuse vajadzeiga saprasšona, ka napīteik tik ar pi ziņuojumu dieļa izlyktu afišu, ka byus pasuokums. Cylvāki juoaicynoj i juouzrunoj individuali i personeigi. Laikā pyrma pandemejis muzejā kotru mienesi atkluoja jaunu maineigū izstuodi, organizēja lekcejis, gruomotu prezentacejis i cytus pasuokumus. Piec tam sekuoja sarunys pi čaja voi kopeja. Cīši vīnkuorši, bet cīši sirsneigi pasuokumi, kai tūs raksturoj Marta Binduka. Jei stuosta, ka reizem cylvāki muzeja dorba laikā tymā vīnkuorši īguojuši pasarunuot. I ari tys ir labi – kotram apmaklātuojam ir juoatrūn sova pīeja. Ka cylvāks vīnu reizi īīt muzejā, ir lela īspieja, ka jis otkon tī atsagrīzs. Spylgts pīmārs – reiz garum guojuši veirīši nu vītejuos socialuos sātuos. Marta taišni bejuse uorā, i jī apsavaicuojuši, kas tymā muzejā taids ir. Jei paaicynuojuse vydā, izruodejuse muzeju, pastuostejuse, ka ir ari pasuokumi. I tai jī suokuši īt iz pasuokumim, kas bejuse breineiga īspieja izīt cylvākūs, na tik vysu laiku pavadeit vacūs ļaužu sātā.
Nu ituo gods muzejam ir jauna vadeituoja – muokslineica Gita Palma, kura turpynoj saglobuot Roberta Mūka pīmiņu i reizē veiduot muzeju kai aktivu kulturvītu vītejim i gostim.
Muzeja izveiduotuojai Martai Bindukai lyudzem izavieleit treis nūzeimeigus tuo kruojuma prīškmatus:
1. Roberta Mūka peipis
Robertam Mūkam vysod leidza beja tabakys moks šnūreitē puor placu. Tymā vydā – tabaka i peipe. Tabaka beja gona duorga i kvalitativa – cīši aromatiska i pateikamu smuordu. Kai stuosta Marta Binduka, Roberts Mūks peipeit suocs jau pavysam agrā vacumā. Tys ari bejs vīns nu īmaslu, deļkuo tāvs jū piec pamatškolys beigšonys aizsyutejs iz Aglyunys Katuoļu gimnazeju. Tok ari tī pyrmais puorkuopums, parkū tāvs tics saukts iz školu, beja peipiešona. Vāluokajuos godūs peipis Mūkam palykušys par taidu kai dzeivis napīcīšameibu i tūs bejs cīši daudz. Kod dzeivis nūgalē uorsti jam aizlīguši peipēt, Mūks lyudzs sovai sīvai Elzai vysys peipis izsvīst, lai jū navastu grākā. Elza stuostejuse, ka tūlaik izsvīduse div pylnus īpierkumu maisus. Piec tam, prūtams, nūžāluojuse – muzejam tok byutu taida kolekceja! Tai nu muzejam tykuši tik puorpalykumi – 16 peipis, kū var apsavērt tuo ekspozicejā.
Roberts Mūks peipis dyumu variejs īviļkt sevkurā šaļtī – pat lekceju laikā Latvejis Kulturys akademejā voi kaidā publiskā pasuokumā. Tī gon bejuši tik 2-3 dyumi, na nūpītna peipiešona. Tok taišni taidu – ar peipi zūbūs jū pīmiņ gondreiž vysi, kas Mūku pazynuši.
Eipašs rituals bejuse peipis tiereišona – tei aizjāmuse pat 2-4 stuņdis. I taipat kai laikā, kod Mūks struoduoja pi sova rokstomgolda, ari itymā procesā, jū nivīns nadreikstēja traucēt.
2. Rokstomgolds
Marta Binduka soka, ka, īspiejams, taišni rokstomgoldu var saukt par nūzeimeiguokū lītu Roberta Mūka muzejā. Konkretais golds nav atceļuojs leidza filozofam nu ASV, tok atsarads juo pyrmajā dzeivūklī piec atsagrīsšonys Reigā. Kod jis puorsacieļs iz cytu dzeivūkli, suocūt pastuoveigu dzeivi Latvejā, na vairs tik apsamatūt ite tod, kod ir lekceju laiks Kulturys akademejā, itū goldu nu saimineicys atpiercs. Tys nūzeimoj, ka rokstomgoldu Mūks beja nūviertiejs kai sev pīmāruotu.
Muzeja ekspozicejā golds radzams taids, kaids tys bejs Mūkam pi tuo struodojūt. Iz golda stuov nalela gruomotu skaudzeite, kū jis skaitejs voi izmontuojs dorbam, kai ari tī prīškmati, kas vysod bejuši iz tuo. Vīna nu tūs ir Mūka muotis i tāva fotografeja, kas, piec Martys Bindukys dūmu, varātu byut uzjimta taišni Gaļānūs. Vēļ ari rokstompīdarumu komplekts (gondreiž kotrā Mūka bibliotekys gruomotā var atrast izdareitys pīzeimis voi atzeimis), div pūceišu figurenis, peipiešonys komplekts (tabakys trauks, peipe, palnu trauks), ari Budys figureņa (tūs Mūkam bejs daudz, tok muzeja kruojumā ir tik daļa, partū ka daļu kai pīmiņu nu tāva pajāmuši juo bārni).
Roberts Mūks bejs cīši disciplināts, kotru dīnu pavadejs pi rokstomgolda nūteiktu stuņžu skaitu, rakstejs tik ar rokstommašynu voi rūku, na datoru. Taipat interesanti, ka vysu sovys dzeivis laikā pīraksteitū jis izdevs gruomotuos, pats tuos ari finansejūt. Dzeivojūt Latvejā, jam kotru godu izguoja vysmoz vīna gruomota, cytu godu pat vasalys treis. Tuos bejušys kai filozofiska rakstura, tai dzeja i esejis. Jis pats sacejs, ka juo dzeja ir filozofeja i filozofeja ir dzeja. Ari, byudams, smogi slyms, Mūks raudzeja īt pi rokstomgolda i turpynuot struoduot. Ari dīnu pyrma nuovis lyudzs sīvai i medmuosai paleidzēt tikt pi golda. Pastruoduot, prūtams, vaira navarejs i sacejs, ka tod reit otkon jom vajadzēs paleidzēt, varbyut tod varēs. Tok nuokušajā reitā jis jau rakstejs myužeibā…
3. Mūceņa i Svātī roksti
Roberts Mūks par sevi sacejs: “Vysu myužu es guoju pi Dīva.” Jis myuža laikā pietejs vysaiduokys religejis, tok beiguos secynuojs, ka svareiguokais, ka tuos vysys vad pi vīna i tuo poša Dīva. Bierneibā ar vacuokim jis kotru svātdīni guojs iz katuoļu bazneicu. Mūka tāvs bejs nu Neretys, tok, kai soka Marta Binduka, bejs tai puorsalatgaliskuojs, ka nadaudz īdziers asūt guojs čyuļus Lubuona azarā sleicynuot, ari sātys volūda bejuse latgalīšu. Ari Aglyunys Katuoļu gimnazejis laiks atstuojs spieceigu nūspīdumu, kas ari tuoluokajā dzeivē vierzejs Mūku religejpietnīceibā. Tū radz ari muzeja ekspozicejuos – tī ir Budys figurenis, Latgolys muola valni, tok pi sīnys ari mūceņa, kas atsaroduse iz juo rokstomgolda. Mūka bibliotekā var atrast ari Jaunū Dereibu kai latgaliski, tai sengreku i latīņu volūdā, kas, vysdreižuok, sasaglobuojuse vēļ nu laika pyrma Ūtruo pasauļa kara. Piec Aglyunys Mūks vuicejīs Reigys 1. gimnazejā, kur īsamīļuojs antikajuos volūduos. Klasisbīdri pīminejušs, kas jis jau školys laikā raudzejs tulkuot Beibeli nu tūs, nūruodūt iz naprecizitatem Glika tulkuojumā latvyski. Marta Binduka dūmoj, ka ituos obejis gruomotys kūpā ar mūceņu ir izceļuojušys leidza Mūkam vysuos juo dzeivis gaituos, kas tik aplīcynoj tūs vierteibu juo acīs. Varātu byut, ka mūceņu jam sovulaik, puorsaceļūt iz Reigu, leidza kai dīvapaleigu beja īdavuse mama. Kara laikā Mūkam daguoja dūtīs kai dorba dīnastā, tai legionā. Frontē jis natyka, tyka aizsyuteits iz tulku školu Vuocejā. Piec pasadūšonys giustā anglim, jis tyka karagiustekņu nūmetnē, tī padeve ziņu vacuokim Latvejā, kas tod ari vēļ paspēja izbraukt iz Vuoceju. Vāluok Mūks vuicejīs Lēvenis Universitatē, kur veiskups Sloskāns beja izveiduojs latvīšu katuoļu gareigū seminaru, tok dreiži saprats, ka gareidznīceiba vys tik nav juo aicynuojums. Jis gribiejs iz ticeibu vērtīs ari racionali, aizdevs daudz vaicuojumu pasniedziejim, aicynuojs iz diskuseju, tok tics apklusynuots i navariejs izapaust. Mūks Briselē izstudēja žurnalistiku i puorsacēle pi vacuoku iz ASV, kur ari tyka pi doktora grada teologejā i nūdzeivuoja leidz 90. godu beigom.
Galerejā Roberta Mūka muzeja ekspoziceja, kruojuma prīškmati i skoti nu Ludviga Bērziņa gleznu izstuodis. Foto autore: Amanda Anusāne/portals lakuga.lv


text:
Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; AHдpэйc ПyMпypc; Andrejs Pumpurs; AHдpeй ПyMпyp; Andrejs Pumpurs; AHдpej ПyMпyp; AHдpэйc ПyMпypc; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; アンドレイス・プンプルス; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; اندريچس پومپورس; Andrejs Pumpurs; AHдpeйc ПyMпypc; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; Andrejs Pumpurs; scrittore lettone; লাতভীয় কবি; poète letton; Läti luuletaja; poeta letoniarra; Latvian poet; лaTышckий пoэT; ލިޔުންތެރިއެއް; lettischer Dichter und Schriftsteller; poeta letão; Latvian poet; نویسنده و شاعر اهل لاتویه; شاعر لاتفي; lettisk poet; poet leton; lett költő, a nemzeti romantika jeles képviselője; latvisk poet; poet leton; lettländsk poet; łotewski poeta; latvisk poet; dichter uit Keizerrijk Rusland (1841-1902); poeta letón; letiski basnik; משורר לטבי; latvialainen runoilija ja journalisti; poeta letón; Latvian poet; lotyšský básník; poeta letó; Pumpurs; Andrej Pumpur; ПyMпyp AHдpeй; ПyMпyp, AHдpeй; AHдpeй ПyMпypc; AHдpeй ИHдpиkoBич ПyMпyp; ПyMпyp, AHдpeй ИHдpиkoBич
Subcategories
This category has the following 5 subcategories, out of 5 total.


text:
Ludzā gasteis “Ontans i Anne”
26. oktobrī 15.00 skateituoji teik aicynuoti iz Ludzys Tautys nomu, kab byutu kūpā ar vysā Latvejā popularitati īmontuojušū Baļtinovys pogosta teatra trupu “Palādas”.
Nūteikti asat dzierdiejuši, ka teatris lelu atzineibu izapeļneja piec izruodis Latvejis Nacionalajā teatrī. Ludzys dzeivuotuojim i gostim byus izdeveiba caur smīklim i osorom baudeit lūmu atveiduotuojus Danskovītis izruodē “Ontana tragedeja”. Anne vuicuos ceļu satiksmis nūteikumus, kab varātu vadeit laimātū mašynu, partū ka Ontans nagryb byut par šoferi, tok iecere puorsavierš dziļā tragedejā obejom pusem.
Ideja pīraksteit lugu par pošim baļtinovīšim režisorei Anitai Ločmelei roduos spontani. I tai, nūsaglobuojuse aiz pseidonima Danskovīte, jei saraksteja lugu “Ontans i Anne”. Pyrmuo, ūtruo i trešuo daļa Ludzā jau ir radzāta, niu kuorta izruodis “Ontans i Anne” catūrtajai daļai “Ontana tragedeja”.
Īīšonys moksa: 2 eiro.


text:
Asam izvirzeiti „Boņukam”
Rēzeknē 22. februarī tiks padūta Latgalīšu kulturys goda bolva „Boņuks 2014”. Bolvai vairuokuos kategorejuos asam nomināti ari mes – „Latgolys Studentu centrs” i myusu bīdri.
Kategorejā „Sabīdreiba i kultura” ar 2014. goda aktivitatme asam nomināti par latgalīšu volūdys populariziešonu. Sovukuort myusu izdūtuos postkartis ar latgaliskim teicīnim nominātys kai goda snāgums vizualajā muokslā.
Myusu folklorys kūpa „Ceidari” kategorejā „Muzyka” nomināta lobuokajam snāgumam tautys muzykā i goda debejai muzykā.
Goda cylvākam nomināta LgSC bīdre Edeite Husare, folklorys kūpys „Ceidari” dybynuotuoja i latgalīšu kulturys aktiviste. Sovukuort kategorejā „Literatura” izvirzeita Ilze Sperga par gruomotu “Dzeiveiba” i Ligija Purinaša par dzeju i prozu.
„Boņuks” ir vīneiguo bolva, kas eipaši izceļ i gūdynoj sasnāgumus latgalīšu kulturys dzeivē. Bolvys sajiemieju vuordi tiks paziņuoti svineigajā ceremonejā Latgolys viestnīceibā GORS.
Ar puorejim bolvys pretendentim var īsapazeit lakuga.lv.
Viesti sagataveja:
LgSC Reigys birojs


text:
Kur kūklātuojs, tī breivs gors. Atsavieršona iz IX Kūklātuoju saītu Latgolā
Viļānu nūvoda, Dekšuoru pogosta „Madžuļūs”, atsarūn bīdreiba „Latgaļu sāta”. Ite sovulaik dzeivuoja pazeistamais etnografiskūs kūkļu meistars Donats Vucyns. Piec juo grīztajom kūklem deveņdesmitajūs godūs 200 km nu Reigys brauce folklorys entuziasti nu vysys Latvejis, kai ari ļauds nu Boltkrīvejis, Holandis, ASV i Kanadys. Donats tūlaik saceja: „Kur kūkle, tī kūklātuojs, kur kūklātuojs, tī breivs gors”. Šymā gaisūtnē „Latgaļu sātā” iz deveitū kūklātuoju saītu Latgolā beja īsaroduši ļauds nu Reigys, Cāsim, Modyunis, Jākubpiļs i Ondrupinis.
Latvītis Pūdenis i Aivara Zareņa vadeibā beja īspiejams īsavuiceit kūklis spēlis pamatus i sasaspēlēt vokara koncertam.
Rolands Blezūrs nu Reigys leidzi beja pajiemis treis Anglejā taiseitys kūklis, kas jam duovynuotys bierneibā. „Piec treisdesmit godu pōrtraukuma nav vīgli atsuokt spēlēt. Kūklātuoju saīts ir estuo vīta, kur tū dareit. Ite vysi vīnaidi, gon tī, kurim kūklēšona ir pat maizis dorbs, gon tim kas atbraukuši vuiceitīs,” jis saceja.
Leidzpajimtuos kūklis ir cīši atškireigys, tai, pīmāram, Ilmārs Lucijanovs nu Jākubpiļs iz kūklis spuorna iedadzynuojis sova treis gadus vacuo dālāna zeimiejumu. Ar rokstim boguoteigi rūtuoti ir ASV i Anglejā darinuotī instrumenti.
Kotram īpasazeišona ar kūkli nūtykuse sovaižuok. Kristīne Līde i Muora Videņa nu Reigys spēlēt izsuoka „Latgaļu sātys” reikuotajuos etnogrāfiskajuos bārnu vosorys nūmetnēs.
Saīta organizatorim ir gandarejums, ka leluokuo daļa daleibnīku ir školys vacuma jaunīši i studenti. Tys līk dūmuot, ka ir nūdrūšynuota etnogrāfiskuos kūklis spēlis puormontuojameiba. Nū ūtrys pusis lela interese ir nu puornūvodu ļaudim, a daleibnīki nu Latgolys iztryukst.
Kūklātuoju saīta organizatore Marika Zeimule atsavodūt saceja, ka cytugod, dasmitajā pasuokuma godadīnā „Latgaļu sāta” planavojūt plošu pasuokumu, aicynojūt iz skotuvis muzykys grupys, kuru instrumentu kluostā ir kūkle.
Latgaļu sāta
Karteņuos – kūklātuoju saīts, foto Gatis Staprēns, Daiņs Mjartāns


text:
Izsludynuots Naaizmierstulei veļteitais konkurss školānim
Rokstu sagataveja: portals lakuga.lv
Aglyunys vydsškola izsludynuojuse Naaizmierstulei veļteitū Latgolys lauku školu jaunradis dorbu i ilustraceju konkursu “Tu vīnmār lobōks palikt sōc” (Tu vīnmār lobuoks palikt suoc), viestej publiski daīmamuo informaceja.
Konkursa mierkis ir školānu dūmu i puordzeivuojumu atkluosme jaunradis dorbūs i ilustracejuos, tuo aizdavumi – mudynuot školānus kasdīnā saredzēt skaistū, sovpateigū i sekmēt pīdereibys apsazynuošonu Latvejai; vāruot, analizēt, izviertēt i izsaceit puordūmys par tendencem sabīdreibā; rūsynuot školānus īpazeit Naaizmierstulis dorbus.
Konkurss nūteik jau sešpadsmytū reizi, kotru godu tam ir cyta tema, kas izrīt nu Naaizmierstulis dorbu. Itūgod tei ir: “Tu vīnmār lobōks palikt sōc”.
Konkursā var pīsadaleit Latgolys lauku školu 2.–12. klasis školāni. Jaunradis dorbu konkursa dalinīkim juopīroksta sevkura žanra dorbs atbylstūši temai, izavielejūt tam sovu viersrokstu. Dorba apjūms – leidz 2 A4 formata lopom datorrokstā. Raksteit var latgaliski voi latvīšu literarajā volūdā. Školuotuojs-konsultants dorbus īsyuta elektroniski leidz 9. februaram, kotra školāna dorbu pīvīnojūt kai atsevišku Word dokumentu, nūruodūt autora vuordu, pavuordi i klasi. Dorbi juosyuta iz e-postu monika.pusnakova@inbox.lv.
Sovpus ilustraceju konkursa dalinīkim iz A4 lopys juoizzeimej ilustraceja (tehnika piec izvielis) atbylstūši konkursa temai, lopys ūtrajā pusē juonūruoda autors, klase, škola i školuotuojs-konsultants. Ilustracejis originals juosyuta pa postu (posta zeimūgs 09.02.2023.) iz adresu: Daugovpiļs īla 6, Aglyuna, LV-5304 vai juoatdūd Aglyunys vydsškolys lītvedeibā.
Lobuokī dorbi, dorbu fragmenti konkursa nūslāgumā tiks nūlaseiti i izvītuoti izstuodē. Tūs apkūpuos ari jaunradis dorbu žurnalā. Taipat lobuokūs dorbu autori tiks aicynuoti iz apbolvuošonu konkursa nūslāgumā 9. martā 13.00 stuņdēs Aglyunys vydsškolā.
Naaizmierstule dzymuse 1890. gods 28. oktobrī Rēzeknis nūvoda Bieržgaļa pogosta Vackubulovā, struoduojuse par školuotuoju Jezufinovys Moļu muižys školā, piec tam ari školuos Bolvūs, Somersetā, Mežinīkūs, Aulejā i Aglyunā. Naaizmierstule beja pīticeiga i pošaizlīdzeiga, kolpuoja Dīvam i cylvākim. Apsazynojūt, ka bārnim tymā laikā datryuka satureigys losomvīlys, jei suoce vuokt teikys i puosokys, tulkuot cytu autoru dorbus. Naaizmierstule raksteja puosokys, dzeju, teikys, nūstuostus i stuostus kristeiguos moralis gorā. Sovūs dorbūs rakstneica izcēle patriotismu, dasadyure kasdīniškom lauku cylvāku dzeivis problemom, stuostūs i puosokuos parosti īlyka dzeivis gudreibys i pavuiceibys. Naaizmierstulis dorbi ir apkūpuoti kruojumūs “Lauku zīdi” (1934) i “Dīva dōrza pučeites” (1934). Pazeistamuokais nu Naaizmierstulis patriotiskūs dorbu ir rakstneicys pyrmais publicātais dzejūļs prozā “Tu manis navaicoj! (avīze “Dryva”, 1913. g. 21. numurs).


text:
Reigys pilī atkluots veiskupa Jezupa Rancāna portrets
Rokstu sagataveja: portals lakuga.lv
14. novembrī, Vaļsts prezidenta institucejis 100. godadīnā, Reigys pilī svineigai atkluoti muokslinīka Rituma Ivanova gleznuotī Vaļsts prezidenta vītys izpiļdeituoju Paula Kalniņa (1944–1945) i Jezupa Rancāna (1947–1969) portreti, viestej publiski daīmamuo informaceja.
“Šudiņ, prezidenturys symtgadē, mes eipaši gūdynojam Dr. Paulu Kalniņu i veiskupu Jezupu Rancānu, Vaļsts prezidentu galereju papyldynojūt ar div jaunim portretim. Tys leidz itam varbyut nav bejs plaši zynoms, tok Vaļsts prezidentu viesturis linejis teciejumu napuortrauce padūmu okupaceja,” saceja Vaļsts prezidents Egils Levits, nūruodūt, ka storp Kārli Ulmani i Gunti Ulmani, Latvejai asūt okupātai, jī piļdeja Vaļsts prezidenta omota pīnuokumus trymdā.
Vaļsts prezidents atzeimēja, ka nūzeimeiga lūma vaļstiskuma turpynuošanā i naatkareibys atjaunuošonā beja kai Nacionaluos pretuošonuos kusteibai, tai Latvejis Centralajai Padūmei, Vaļsts prezidenta vītys izpiļdeituojim i Latvejis diplomatim: “Kab vaļsti i prezidenturu varātu atjaunuot, vysapyrma tū vajadzēja nūturēt. Tī beja vajadzeigs i Latvejis Centraluos padūmis 1944. gods 17. marta memorands, i 1944. gods 8. septembra Deklaraceja par Latvejis vaļsts atjaunuošonu, i 1948. gods 13. marta/3. apreļa trymdā topušais Latvejis Senata senatoru atzynums, i daudzys cytys lītys, kurys Latvejai dareja Pauls Kalniņš i Jezups Rancāns.”
Latvejis okupaceju, kū prettīsiskai eistynuoja PSRS, naatzyna ni Latvejis tauta, ni storptautyskuo kūpīna. Vysus okupacejis godus Latvejis vaļsts turpynuoja pastuovēt de iure kai storptautyskūs tīseibu subjekts. Itymā laikā uorvaļstīs napuortraukti turpynuoja struoduot Latvejis diplomatiskais i konsularais dīnasts, kas izsaceja Latvejis vaļsts poziceju i aizstuovēja Latvejis pylsūņu interesis. Atbylstūši Satversmei i Saeimys kuorteibys ruļļam Vaļsts prezidenta vītys izpiļdeišona beja Saeimys prīšksādātuoja (juo byušonā paceli – Saeimys prīšksādātuoja bīdra) pīnuokums. Pādejais Saeimys prīšsādātuojs Pauls Kalniņš i juo bīdrys Jezups Rancāns atbylstūši Satversmei seceigai uzajēme Vaļsts prezidenta omota pīnuokumu piļdeišonu, uzturūt praseibu piec Latvejis naatkareibys i Satversmē nūsaceituos demokratiskuos vaļsts īkuortys atjaunuošonys.
Vaira par Jezupu Rancānu var skaiteit ITE.


text:
Piec kūpsapuļcis
Vasali!
Kūpsapuļce paguojuse i dalykts punkts īprīkšejam godam ar vysim dorbim i nadorbim, veiksmem i nabyušonom, padareitū i atlyktū. Niu laiks jaunam dorba cielīņam. Kab jū īsuoktu, eisi par padareitū i LgSC niu.
LgSC niu ir 59 bīdri, nu tim 38 bolstīseigi i vaira voi mozuok pīsadola bīdreibys dzeivē. Iz kūpsapuļci beja īsaroduši 23 bīdri, leidza ar tū jei beja lemttīseiga.
Svareiguokī kūpsapuļcis lāmumi:
tyka apstyprynuots 2009. goda puorskots i īvālāta jauna vaļde.
Lai ari niu Latvejā ir gryuts laiks i paguojušā godā cīši reši izadevs nu jauna pīsaisteit leidzekļus LgSC projektim, īmesļa vaideišonai eisti nav. Projekti teik raksteiti, idejis dzymst, tok acimredzejūt vaira viereibys juodagrīž bīdru apvuiceibai, kab projektu pīsacejumi saītu konkurēt spiejeiguoki. Lobys idejis bīži tai ari nagiust atbolstu konkursūs, reizem palīkūt tiuleņ aiz streipis.
Atbolstu givušī projekti:
jaunīšu seminars “Atzolys” (KKF, projekta vadeituoja Linda Orole),
zīmys školys Sibirī projekts „Krasnojarskas apgabala latvieši: valodas un kultūrvēstures izpēte, kultūrvides attīstības veicināšana (III)” (KKF, projekta vadeituoja Lideja Leikuma),
sibirīšu braucīņs iz Latveju „Pasākumu kopa – Ceļš uz mājām” (KKF, projekta vadeituoja Kristīne Zute),
Vitys Briškys rodūšais braucīņs iz Sibiri (KKF),
latgalīšu bazneickunga Aigara Bernāna 3 braucīni iz Sibiri„Latgaliskās apziņas veicināšana Krievijas Federācijas latgaliešu diasporā” (LRAA, projekta vadeituoja Ilona Zaiceva),
gruomotys izdūšonys projekts „Latgaliešu pasaku izlases “Tu soki. Es soku. Puosokys par krīzi” izdošana” (KKF, projekta vadeituoja Marita Papiņa).
Puorsteidz, ka nu tim daudzajim īsnīgtajim i nabyut na švakajim projektim gondreiž vysi, kas givuši atbolstu, ir saisteiti ar Sibiri – pietnīceibu, kulturvidis kūpšonu, sibirīšu gasteišonu Latvejā. Acimredzejūt naudys deviejim latgaliskuma kūpšona, izpiete Sibirī ruodīs aktuala vajadzeiba i LgSC jī redz īspieju jū apmīrynuot, piļdeit.
Nasaverūt iz vysu, 2009. godā LgSC dorbuojuos na tikai Sibirī. Ari itepat Latvejā voi dreižuok – taišni Latvejā ir daudz vajadzeibu i īspieju latgaliskom aktivitatem, dorbim i pasuokumim.
Svareiguokī 2009. goda aizdavumi:
eistynuot projektus, kas veicynoj latgalīšu kulturys atteisteibu, atpazeistameibu sabīdreibā i seviški jaunīšu vydā;
pīsaisteit jaunus bīdrus, kai ari daleibnīkus i apmaklātuojus LgSC organizeitajim pasuocīnim;
sasadorbuot ar medejim i snīgt informaceju par LgSC padareitajim dorbim;
regulari informēt bīdrus par vaļdis lāmumim i cytom bīdreibys aktivitatem, pasuocīnim;
nūstyprynuot organizacejis darbeibu ar stabilu finansiejumu;
atteisteit regionalūs biroju darbeibu i īsaisteit LgSC darbeibā vairuoku augstškolu studentus.
Cerīs, ka bīdru i sabīdreibys informeišona ir palykuse lobuoka – informaceja par svareiguokajim pasuokumim teik izsyuteita medejim, presis relizis giust īviereibu, informaceja pasaruoda i portalūs, i avīzēs.
Ir sataiseits itys dīnroksts, tvitera konts, LgSC lopa portalā draugiem.lv. Kai ari teik izsyuteiti e-posti ar byutiskuokū informaceju.
Regionalī biroji nav spiejuši pīsaisteit jaunus bīdrus, laikā nu pādejuos kūpsapuļcis februarī īsastuojs tik 1 jauns bīdrs. Niu Rēzeknē i Reigā struodoj jaunys biroja vadeituojis: Anna i Edeite. Ari Daugovpilī teik maklāts jauns biroja vadeituojs.
Svareiguokī 2009. goda projekti:
Literari muzykalūs pasuokumu cikls LaLaDra Daugovpilī, Reigā i Rēzeknē
Koncertu cikls “Taiseits Latgolā”
Sātyslopys lakuga.lv uztureišona
Latgalīšu rokstu volūdys kursi (03-06)
Bārnu i jaunīšu rodūšūs dorbu konkurss
Leluo tolka Dagdā (04)
Seminars par gūdu latgalīšu drukys aizlīguma atceļšonys 105. godadīnai (05)
Autoru nakts “Tievanānu pavasars” (05)
Latgolys dīna Breivdobys muzejā (05)
Latgaliskuos apzinis veicynuošona Krīvejis Federacejis latgalīšu diasporā (05-12)
Leigū svieteišona Bukmuižā (06)
Jaunīšu seminars “Atzolys” Preiļūs (08)
Nūvodu dzejis dīna Breivdobys muzejā (09)
Studentu orienteišonuos saceņseibys (09)
Jaunūs autoru skaitiejumi “Tehnodzeja” (09)
Peintbola turnirs (10)
Bārnu stuostu konkurss (11-12)
Čyguonūs īšona Aglyunā (12)
Puosoku gruomotys sastateišona
Kūpsapuļcē tyka apsprīsti ari LgSC plani iz prīšku.
Svareiguokuos tendencis – bīdru leidzdaleiba na tikai reizi godā vaļdis vieleišonuos, a ari izsokūt vīdūkli par svareiguokajim vaicuojumim i pīsadolūt aktivi bīdreibys darbeibā ar sovom idejom i dorbu. Partū ka taišni bīdri nūsoka i akceptej bīdreibys vierzeibu, na nazkas nu molys voi augšys.
Taipat tyka izsaceita vajadzeiba piec lobuokys sadarbeibys ar cytom leidzeigom Latvejis i uorvalstu bīdreibom, kas veicynuotu īspiejis padareit vaira i kvalitativuok.
Rezumejūt – kotram bīdram i latgalīšu studentam ir juobyut īspiejai zam LgSC kai juridiskys organizacejis jumta atrast vītu sovom latgaliskajom aktivitatem, kas atbylst LgSC statutim i namaitoj juo vuordu.
Tyka īvālāta jauna bīdreibys vaļde. Vaļdē ir 5 lūcekli: Anna Briška, Vita Briška, Vineta Grigāne, Muora Mortuzāne, Ilze Sperga.
Par LgSC vaļdis prīšksādātuoju vaļde īvēlēja Ilzi Spergu, par juos vītneicu – Vinetu Grigāni.
Svareiguokī aizdavumi iz prīšku:
izveiduot LgSC atteisteibys vizeju, strategeju i mierķus, izstruoduot koncepceju jūs sasnīgšonai;
veicynuot bīdru sadarbeibu, sasapazeišonu i kūpeigu dorbu dareišonu;
padareit LgSC saistūšu jaunajim studentim, īpazeistynuot jaunīšus ar bīdreibys sasnīgtū i pīsaisteit jaunim dorbim, idejom;
vaira sasadorbuot ar leidzeigom NVO Latvejā i uorvaļstīs kūpeigu mierķu sasnīgšonai;
nūturēt i paceļt latgaliskūs aktivitašu i pasuokumu kvalitati;
saglobuot veiksmeigūs darbeibys vierzīņus i asūšū projektus, meklēt jaunus;
meklēt stabilus sadarbeibys partnerus i ari sevi veiduot kai stabilu partneri;
sasadorbuot ar augstškolom i studentu pošpuorvaļdem;
definēt LgSC politiskū nūstuoju, apolitiskumu;
meklēt jaunys īspiejis, jaunus ceļus i nasabeit rūbežu.
Kas tuoļuok nūtiks ar LgSC?
Tys atkareigs tikai nu Teve:
Tys ir Tovs laiks i Tova interese
Tī ir Tovi draugi i dūmubīdri
Tuos ir Tovys idejis, cereibys i azarts
Partū ka LgSC ir kai Leigū – pats leigoj, esi i pīsadoli, na verīs i gaidi. Svātkus nivīns atness, ka pats nasvieteisi i NVO nivīns Teve navarēs īļustynuot i podturēt, ka pats nadareisi, napīsadaleisi, naļusteisi i nasatureisi.
Nav laika? Drystynam nikod nav laika gona.
Bais, ka nasaīs? Ar acim teiruma naaparsi, ar akminim zvaigžņu nu dabasu nanūgrauduosi.
A kū ta es vīns? Gribi pazeit drauga, pasauc paleigā pi dorba.
Voi ta tys vyspuor ir īspiejams? Kūks nakreit ar pyrmū ciertīni.
Paļdis vysim par atbolstu, par īguļdeitū laiku, prīcu, energeju i kūpā padareitajim dorbim!
Ilze


text:
Portals Lakuga.lv klivs par medeju
Latgaliski rokstūšajam “Latgalīšu kulturys ziņu portalam lakuga.lv” niu ir medeja statuss, leidz ar tū tys ir vīneigais plošsazinis leidzeklis, kura saturs teik veiduots tikai latgalīšu rokstu volūdā.
Portals lakuga.lv dorbojās jau nu 2007. goda, bet 2018. goda janvarī tys sajēme oficialu medeja statusu, i niu tys ir “Latgalīšu kulturys ziņu portals lakuga.lv”. Tymā vīnuvīt bez moksys sajamama jaunuokuo informaceja par Latgolys i latgaliskuos kulturys aktualitatem, portals palics par sova veida Latgolys vizeitkarti. Sovim skaiteituojim lakuga.lv pīduovoj īsapazeit ar jaunuokajim dorbim latgalīšu literaturā i muzykā, rokstus par Latgolys viesturi i latgalīšu volūdu, intervejis ar sabīdreibā zynomim latgalīšim i c.
“Verūtīs ar skotu nuokūtnē i apsazynojūt, ka sabīdreibā pīaug interese par latgaliskū kulturu i latgalīšu volūdu, nūlēmem spert nuokušū sūli i byut par medeju. Lakuga.lv ir cīši lela nūzeime latgalīšu rokstu volūdys saglobuošonā i volūdys prestiža ceļšonā, ar sovu darbeibu mes aplīcynojam – latgalīšu volūda nav tikai sātys volūda, tei ir lītojama medejūs. Prīca, ka myusu dorbs teik nūvārtāts i projektu konkursūs sajamam Vaļsts kulturkapitala fonda finansiejumu, kas ļaun nūdrūsynuot portala darbeibu. Jaunais statuss ari mums pošim izlīk lelu atbiļdeibu byut vēļ interesantuokim, daudzveideiguokim i radūšuokim,” soka portala redaktore Vineta Vilcāne.
2017. goda majā nūtykušajā 4. pasauļa latgalīšu saītā (Latgolys symtgadis kongresā) Latgolys sabīdreiba izsaceja vielmi piec plašuoka latgalīšu volūdys lītuojuma medejūs, lakuga.lv ir vīns nu nadaudzajim, kas var tū nūdrūsynuot.
Kulturys ziņu portalu lakuga.lv uztur bīdreiba “Latgolys Studentu centrs”, kurai ir daudzu godu pīredze latgalīšu rokstu volūdys saglobuošonā i populariziešonā, eistynojūt cytus latgaliskuos kulturys projektus. 2017. godā portala lakuga.lv īguļdejumu latgalīšu volūdys populariziešonā nūviertēja, pīškirūt Latgalīšu kulturys goda bolvu “Boņuks”.
Lakuga.lv jaunumim var sekuot leidza socialajūs teiklūs facebook.com/LaKuGa.lv, twitter.com/LaKuGa i draugiem.lv/lakuga.lv.


text:
Mutvuordu viesturis līceibys tuoluokajom paaudzem. Saruna ar viesturneicu Valdu Čakšu
Intervejis autore: Sandra Ūdre, portals lakuga.lv
2021. gods beja jubilejis reize 1941. gods 14. juņa izvesšonom, septembrī izguoja Valdys Čakšys sastuodeituo gruomota “Politiski represēto dzīvesstāsti Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas mutvārdu vēstures arhīvā”. Jai mutvuordu viesturis arhiva veiduošona ir kas plašuoks par vīnu tēmu, viesturneica jau struodoj pi cytys gruomotys – jamā apkūpuos intervejis ar Juoņa Ivanova Rēzeknis Muzykys vydsškolys absolventim i pedagogim. Par sistematiski veiduota mutvuordu viesturis arhiva tapšonu i juo vierteibu, paaudžu atškireibom i svareigū viesturis vuiceišonā.
Suokys mutvuordu arhiva veiduošonai
Ituo mutvuordu viesturis arhiva tapšona paruoda, ka, mierķtīceigi reikojūtīs, var radeit nūzeimeigys i palīkūšys lītys. Valda stuosta: “Maņ Rēzeknis Augstškolys viesturnīku studeju programā beja kursi “Sociālā atmiņa” i “Mutvārdu vēstures ekspedīcija”. Nazcik godus jū apgivom, vīnkuorši, bez sistemys intervejūt i transkribejūt. Studenti intervēja voi nu rodus, voi sovus pazinis. Tod reiz pasaruodeja interveja ar represātū. Nu juos ari brīda tei ideja, ka vysi studenti varātu nūintervēt represātūs. Sasazynuoju ar Rēzeknis Politiski represātūs klubu, kū tūlaik vadeja Ontona Ludborža kungs. Tai mes, viesturis programys docātuoji, i 1. kurss pylnā sastuovā pi jūs aizguojom, piec tam nūslēdzem pat oficialu leigumu, ka veiksim taidus pietejumus. Suokumā Ludborža kungs īdeve konkretus kontaktus, pi kuo īt, kurūs intervēt. Tī cylvāki laikam beja jam tyvuoki, piečuok jau maņ īdeve vysu sarokstu, tai kotram studentam tyka nūsaceits dorba apjūms – cik intervejis. Sasazynuoju ar kotru cylvāku, beja ari taidi, kas atsaceja. Vēļ ari, kab publicēt, vajadzeiga teicieja ci autora pīkrisšona.
Intervejis tyka īraksteitys diktofonūs. Kod dabuojom akademejis granta leidzekļus, intervejis varējom nūformēt papeira formatā atbylstūši arhiviešonys praseibom – sapierkom mapis, deigus, eilynus. Sevkurs sovys intervejis na viņ transkribēja i izprintēja, bet ari īšyva. Viņ tai nūformātys intervejis Latvejis Nacionalais arhivs digitalizēja, īlykom Rēzeknis Tehnologeju akademejis sātyslopā.”
Gruomotys formatā
Valda nasliep nūžālu, ka vysus nūintervēt gon nasaguoja, partū ka RTA slēdze viesturnīku bakalauru programu “Lietišķā vēsture”, ari arhivnīku magistra studeju programu. Studentu i docātuoju izveiduotais mutvuordu viesturis arhivs kaidu laiku ari globuotys RTA sātyslopys arhivā. Tok nabejs pīprasejuma piec itim materialim, tai jī nu sātyslopys izjimti – kab līki nanūslūguot sistemu. Bet tys bejs stimuls ituos gruomotys izdūšonai, kab pavysam napagaist tys, kas jau padareits.
“Ituos intervejis ir unikalys laikmata līceibys na viņ par tim gryutajim breižim, bet ari par cylvāku attīceibom, izpaleidzeibu, īspiejom,” gruomotys attaiseišonys uora pasuokumā pi RTA saceja V. Čakša. “Tānejuo represātūs paaudze ir voi nu aizvasti kai bārni, voi tī pīdzymuši. Taidu, kas tīsuoti par pretuošonūs režimam, palics pavysam moz. Jūs dzeivis pīmiņai vajadzeigi taidi izdavumi.
Tys ir myusu, docātuoju i studentu, cīna aplīcynuojums represātūs myužam, cīsšonom, iztureibai i gribiešonai stuosteit tuoļuok myusdīnu jaunajom paaudzem.”
Skaudruokī stuosti
Vaicoju, voi beja nu svora, kurūs cylvākus intervēt i voi intervejis kvalitativi atsaškir. Valda atbiļd, ka daži ari veseleibys deļ navarēja, vacuokajam nu jūs tūlaik beja 93 godi. Partū jī nu suoku cantušīs nūintervēt pretuošonuos kusteibā īsaisteitūs.
“Jī tyka represāti jaunīšu vacumā, kai, pīmāram, Ontons Ludboržs pats. Jis ari pastuosta, kaidā saimē jis auga, kai jī saimnīkuoja, ar kū nūsadorbuoja vacuoki, kaidus sareikuojumus jī apmeklēja – tys vyss ir Latgolys lauku dzeivis aina. Kai jis vuicejuos Nautrānu školā, kai jī izveiduoja organizaceju, kai atroda sakarus ar partizanim mežā, kaiduos akcejuos pīsadaleja. Reizem storp itom realajom lītom fantazejis liduojums – kai nakti pasavēre dabasūs, kai jī atsataiseja i pasaruodeja Jezus krystā. Nikuo uorā nu interveju nasvīžam, pat vysys minstynuošonuos teik pīfiksātys,” stuosta Valda.
Pīmynātais fragments nu O. Ludborža intervejis par dabasu atsadareišonu: “Es skatos – Dievs mīļais, žēlīgais, tās debesis veras, tās zvaigznes vaļā… Visas tās zvaigznes uz abām pusēm – šitā te [rāda] iet vaļā. A es ar tādu baigo, es baznicas korī dziedāju, man mamma dziedāja korī. Nu, un tagad tās debesis atvērās, a tur tas kosmoss vēl zilāks, ja. Nav nevienas zvaigznes, nekā nav, un izveiduojās krusts liels, ja.. Un pie krusta piesists Pestītājs, kur naglas bija un asinis notek, un es redzēju tā, kā jūs tagad. Un tikai nesapratu vienu – vienā pusē tāds kā papardes krūmiņš un otrā. Un es ar tādu brīnumu tagad skatos uz to Pestītāju, ziniet, ka es ticīgs cilvēks esmu, gribēju mesties ceļos. Nē, domāju, jāpaskatās, varbūt tas Jānis atnāk. Pagriežos – nav Jāņa. Griežos atpakaļ, skatos tās debesis šitā te veras ciet. Aizveras, atkal zvaigznes spīd, atkal viss tā, kā vajag. (..) Tātad Dieviņš ir, un viņš man parādīja, ka es tomēr izdzīvošu.” (150.–151. lpp.)
Valda turpynoj: “Skaudruokī stuosti ir par arestim, par tū, kai jūs speidzynuoja, kai šahtā Sibirī struoduoja, par utim i blaktim. Klausūtīs par jūs sadzeivis apstuoklim, šausmys puorjam.
Ir intervejis, kur pasaruoda attīceibys storp latvīšim i krīvim. Vīna sīvīte ir izsyuteita na nu Latvejis, a Krimys – kai navālamuos tataru tauteibys, piec Sibira jei te tyka. Tai, ka materialā ir, kū saleidzynuot. Pamatā izsyuteitī nu tenis ir moztureigūs saimu, kurim piec tuo laika lykuma kulaka statusu nimoz navarēja pīmāruot. Par eistyn tureigajim ir vīns stuosts nu Modyunis – jim pīderēja ols dareitova i cyti uzjāmumi, vairuokys mašynys. Tī gon “navar puormest”, ka vītejuo vara byutu ignoriejuši pošu radeitū lykumdūšonu. Nu Latgolys izsyuteitajim eipašumā 7–10 ha, kū apstruoduojuši poši bez olguotuo dorbaspāka. Kaidi jī kulaki!? Storp jim moz inteligencis puorstuovu. Intervātūs, kuru stuosti gruomotā publicāti, pamatā beja lauku īdzeivuotuoji. Apsyudzeitī pretuošonuos kusteibā voi pretpadūmu graujūšā darbeibā – škoļnīki nu školys sūla. Dažs nūtīsuots, praktiski napīruodūt, ka jis kū pretvaļstisku darejs.”
Mozuok svareigys informacejis intervejis
“Kuri iz Sibiri nūvasti kai bārni, tim pasavierīņs iz itū vysu pavysam sovaiduoks,” pastreipoj Valda. “Taids cylvāks bīži atstuosta nu cytu dzierdātū, na tū, kū jis pats redziejs, pīdzeivuojs. Piec teorejis vodūtīs, tei ir mozuok svareiga informaceja līceibai. Jis vīnkuorši vysu sasaklausejīs apleik. Reizem sevis īdūmuotū pastuosta kai realitati.
Ir intervejis, kū vyspuor nasagrib laseit. Parosti ar runeiguokajim saruna vadās vīgli, jūs nūintervej pa vairuokim riņčim. Vīnu sīvīti jau pyrma myusu intervēja Latvejis Mutvuordu viesturis pietnīku asociaceja “Dzīvesstāsts”, ari vairuoki žurnalisti, tod myusu studente; intervejis saleidzynojūt sacynuojom, ka juos nūpalni “Daugavas Vanagu” organizacejā ar kotru interveju pīauguši i pīauguši. Atrodom arhiva dokumentā, ka taišni jei ir bejuse tei nūdevieja. Jei jau ir myruse, lai palīk…”
Paaudžu atškireibys absolventu intervejuos
RTA Mutvuordu viesturis arhivs sastuov nu vairuoku fondu: dažaidys intervejis, RTA absolventu intervejis, pedagogu intervejis, jau pīmynātī represātī, ari biblioteku i arhivu darbinīku intervejis, kaidu nikur nav. Valda ir atroduse rysynuojumu, kai juos ar arhivari sakuortuos, kab pīejami nūglobuot.
Valda vysu laiku paraleli docātuojis i pietneicys dorbam augstškolā struodoj par viesturis školuotuoju Juoņa Ivanova Rēzeknis Muzykys vydsškolā, partū jū interesej muzykys izgleiteibys i ituos školys viesture. 2013. godā izguoja juos saraksteituo gruomota “Mūzikas izglītība Latvijas kultūrpolitikā: tautas konservatorijas valsts novados (1923–1941)”, kurā apsavārta tautys konservatoreju darbeiba Daugovpilī i Rēzeknē. Iz ituos monografejis pamata ir dabuots muokslys zynuotņu doktora (Dr. art.) grāds kulturys teorejis apakšnūzarē. Pyrma tuo, 2013. godā, tyka izdūta monografeja “Mūzikas izglītība Latvijas kultūrpolitikā: tautas konservatorijas valsts novados (1920–1940)” Paraleli nu jau trejim apjūmeiguokim izdavumim V. Čakšai ir publiciejuse vaira kai 60 rokstus vysaidūs Latvejis i uorvaļstu zynuotniskajūs žurnalūs i zynuotniskūs konferenču rokstu kruojumūs, kurūs tematika ir saisteita i ar muzykys izgleiteibys pietnīceibu, i ari ar latgalīšu tradicionaluos kulturys i multikulturaluos sabīdreibys mejattīceibu pietejumim.
Tān jei īceriejuse gruomotā apkūpuot intervejis ar Juoņa Ivanova Rēzeknis Muzykys vydsškolys absolventim i pedagogim. Intervej 3. kursa audziekni.
Valda sacynoj: “Kū agruok beidzs školu, tū satureiguoka interveja. Pādejūs godu beidzieji reizem izatur bravureigi, nav ratums, ka interveja pylna ar frāzem: “Ā, nu tī beja pasnīdziejs, napīmiņu, kai sauc…” Es itū saistu ar paaudžu atškireibom – tymā, kū pasoka, kaidā stilā runoj, kaids vuordu kruojums, ir starpeiba.
Jaunuo izgleiteibys reforma veicynoj tū, ka viestures stuņdēs vairs nikas nav tik svareigi, tys nycynoj interesi ari par socialū atmiņu. Socialajuos zineibuos i viesturē vydsškolys 10. klasē paradzāti treis temati nu viesturis – Ulmaņa laiki, padūmu periods, Dzīsmuotuo revoluceja, kotram puors stuņžu.
Kaidi mes varim byut patrioti voi pylsūni, ka nav dzymtuos volūdys i sovys viesturis zynuošonys? Voi tuoluokajom paaudzem vyspuor byus prīškstots par represejom, padūmu periodu?
Maņ tūmār ir cereiba, ka koč kur školā kaids viesturis školuotuojs pasainteresēs ari par itim represātūs dzeivisstuostim. Itei gruomota ir i teoreja, i olūts reizē. Daļai nu myusu studentu tys palyka par tuoluokūs studeju zynuotniskuos pietnīceibys vierzīni. Partū lelum lelais paļdis studentim par itū dorbu.”


text:
31. oktōbõrs Vǟntas sugīz Līvõd Īt Vǟnta kūožpēļiz jag jūod kubbõtulmi. Sīestõ võtīz jaggõ ka Līvõd fond jūodiji Dāvis Stalts, „Kūolka nanā” (SIA „Kolkasrags”) direktōr Jānis Dambītis ja Līvõd fond Rīgõ jag ūž jūodiji Īlze Bernšteina.
Amād saitõ tuntõbõks Līvõd fondõks ja saitõ tieudõ, mikšpierāst Līvõd fond um mõiti äbku Līvõd īt, mis um seļtš. Sǟl nīžiztõ ka iļ sīe, mis um tīedõd, iļ amā tǟdzi ažā – iļ võimiz oppõ līvõ kīeldõ Vǟntas, Rīgõs, Kūolkas, Staitsõls ja Pāles. Rõkāndiztõ iļ sīe, kui tǟdzi um Līvõd plagā pǟva, kui siedā võiks piddõ īdskubs, ja iļ sīe, mis sugūb Līvõd rovkuodāks paldīž ja mis līb jeddõpēḑõn.
Interesentõd saitõ kutstõd ītõ Līvõd fondõks, ja Vǟntas sugūb Līvõd fond tīejag, neku se um jõvā suggõn Rīgõs. Vǟnta jag jūodiji līb Māra Vīgerte.
Jānis Dambītis nīžiz iļ eņtš tīe Dūoņig nuovadā Kūolka pagāst jūods. Ta nīžiz ka iļ projekt „Vizzõ klõkštõd rānda” („Aizslēgtais krasts”) ja nägţiz sīe jag „Izāizād” („Senči”). Pǟgiņd Līvõd īt Vǟnta jag nõtkõmõd neiztõ sǟl eņtš vanbiži. Pigā se disk nīžõdõks iļ Lūž kilā jelāmiz 20. āigastsadā īrgandõksõs līb nǟdõb Kūolkas.
Minnõn um sūŗ rīem, ku se kubbõtulmi nägţiz tōmiz jellõ ītizt mērkõd pierāst. Ma lūotõb, ku se tōmi sōb jo sūrõks ja tarmõb võimiz tīedõ ammõ, mis um mõtõltõd.


text:
St. Škutāns, M.I.C.
Katōļticeibas vēsture un katekisms
D) PAR TYKUMU UN KRISTEIGŪ PIĻNEIBU
1. Voi myusim ir jōapsamīrynōj ar tū, ka sorgōjamēs nu grākim un nūzygumim?
Nā. Mums cīteigi ir jōsaceņš kļyut arvīn vairōk tykumeigim un sasnēgt myusu stōvūkļam pīdīneigu piļneibu.
„Taisneigais lai kļyust vēļ taisneigōks un svatais lai kļyust svātōks“-(Atkl. 22:11).
Pīmārs: sv. Pōvuls par sevi soka: „Na tōpēc, ka jau tū es byutu sajēmis voi byutu piļneigs ... aizmērsdams tū, kas aiz manis, es tīcūs pēc tō, kas prīškā“ (Filip. 3: 12—13).
§ 1. Par tykumu
2. Kōpēc mums ir jōsaceņš kļyut arvīn vairōk tykumeigōkim?
Tōpēc, ka cylvāks vīneigi tod ir lobs un pateikams Dīvam, kod ir tykumeigs.
3. Kamā pastōv kristeigais tykums?
Kristeigais tykums vyspōri pastōv iztureigā grybā un pastōveigā pīpyulē dareit tū, kas ir pateikams Dīvam.
4. Kai kristeigais tykums dolōs sovas izceļsmes ziņā?
Tys dolos īdvastajā un īgyutajā tykumā.
5. Kas ir īdvastais tykums?
Tykumu sauc par īdvastu sakarā ar tū, ka tys, kūpā ar svātdorūšu žēlesteibu teik dūts dvēselei, lai tū dareitu spējeigu un nūskaņōtu (disponētu) pōrdabiskūs tykumu praksei, tys ir, lai dareitu spējeigu dareit taidus dīvbejeibas aktus, kurim ir myužeigōs svātlaimes vērteiba (Rom. 5:5).
6. Kaidi tykumi teik golvonūkōrt īdvasti dvēselē?
Tī ir trejs diviškeigi (teologiski) tykumi: 1. ticeiba, 2. cereiba un 3. mīlesteiba.
7. Kōpēc tūs sauc par teologiskim tykumim?
Tōpēc, ka tī nōk teiši nu Dīva un saistōs ar Dīvu.
8. Kod mums ir jōdora ticeibas, cereibas un mīlesteibas akti?
Tī mums ir jōdora bīži, bet seviški: 1. lelu kārdynōjumu laikā pret šim tykumim, 2. kod mes pījamam svātus sakramentus un 3. kod mums draud brīsmes pazaudeit dzeiveibu, voi kod asam uz nōves gultas.
Šūs aktu paraugus var atrast ik kotrā lyugšonu grōmotā. Vyslobōk tūs dareit sovim vōrdim, kas nōk nu ticeigas sirds dziļumim.
9. Kas ir īgyutais tykums?
Tykumu sauc par īgyutu, sakarā ar tū, ka šys tykums ir ar Dīva želesteibas atbaļsteitu pastōveigu praksi īgyuta spēja.
10. Kai vyspōri sauc tūs ar personeigū praksi īgyutūs tyknmus?
Tūs sauc par moraliskim tykumim, tōpēc, ka tī regulei myusu, ar Dīva grybu saskaņōtu, moraliskū uzvedeibu.
11. Kaidus nu tim sauc par golvonim voi kardinalim tykumim, kurūs pōrejī ītylpst?
Ti ir: 1. saprateiba, 2. taisneigums, 3. gora spāks un 4. māroneiba (attureiba) (Sap. 7:7).
12. Kas ir saprateiba?
Saprateiba ir tykums, kas paleidz mums saredzēt tū, kas teišam ir lobs un Dīvam pateikams, atškireibā nu tō, kas tikai izalīk par lobu. Taidā kōrtā šys tykums pasorgōj myusus nu pasadūšonas kārdynōjumam uz ļaunu.
„Napīsamārojit šam pasauļam, bet pōrsaveidojit, atsajaunōdami sovā gorā, lai jyus saprostu, kaids ir Dīva prōts, kas lobs, pateikams un piļneigs“ (Rom. 12:2). „Sorgōjīs nu viļteigim pravīšim“ (Mt. 7:15).
Pīmārs. Gudrōs jaunovas (Mt. 25).
13. Kas ir taisneigums?
Taisneigums ir tykums, kas paleidz mums byut apjēmeigim dareit tū, kas ir pareizs, tōpēc vīnmār asam nūskaņōti dūt ik kotram, kas kuram pīsanōk. „Atdūdit keizaram, kas ir keizara, un Dīvam, kas Dīvam pīdar“ (Mt. 22:21).
14. Kas ir gora spāks?
Gora spāks ir tykums, kas dūd mums spēju dreižok izturēt gryuteibas un vojōšonas, nakai atstāt sovus pīnōkumus. Pīmārs: septeni makabeju brōli un jūs mōte, kas mūkas cīte un nūmyra, bet napalyka nauzticeigi sovim pīnōkumim.
15. Kas ir māroneiba (attureiba)?
Māroneiba ir tykums, kas savolda myusu jyutekleigōs tīksmes un kōres, lai tōs myus naatrautu nu tykumu prakses.
„Es pamōcu jyus atsaturēt nu mīsas kōreibom, kas karoj pret dvēseli“ (1. Pīt. 2:11).
16. Kaidi tykumi ir seviški preteji septenim golvonim grākim?
Tī ir: 1. pazemeiba, 2. deveigums, 3. navaineiba (ceisteiba), 4. lānprōteiba, 5. māroneiba ēsšonā un dzeršonā, 6. brōleigō mīlesteiba un 7. čaklums.
17. Kas ir pazemeiba?
Pazemeiba ir tykums, kas mōca myus atzeit sovu mozvērteigumu, naspāku un grēceigumu, kai ari saredzēt, ka vyss lobs nōk nu Dīva.
Pīmāri: Abrahams (Gen. 18:27); muitinīks (Lk. 18:13). „Jo jyus naatsagrīzsit un nakļyusit kai bārni, jyus dabasu vaļsteibā naīīsit“ (Mt. 18:3).
18. Kas ir deveigums?
Deveigums ir tykums, kas myus skubynoj lītōt sovu īpašumu tryuceigūs atbaļsteišonai voi kaidim cytim teicamim mērkim.
Pīmāri: Tobijs (Tob. 1:19—20); Salomons (3. kēn. 5—8); pyrmī kristīsi. „Dūdit, tod ari jums tiks dūts“ (Lk. 6:38).
19. Kas ir navaineiba (ceisteiba)?
Navaineiba ir tykums, kas pakļaun un savolda vysas nateirōs tīksmes un kōreibas, kas apgōnej kauneibu.
Pīmāri: Jezups, Zuzana un pōri vysim vyssv. Jaunova Marija. „Kas pīdar Kristum, tī ir sovu mīsu krystā pīkoluši leidz ar vysom kaisleibom un kōreibom“ (Gal. 5:24).
20. Kas ir lānprōteiba?
Lānprōteiba ir tykums, kas apspīž atrībeibas kōri, kai ari ik kotru nataisneigas dusmes un napatykas izpaudumu.
Pīmāri: Dovids (1. kēn. 24. un 26.), sv. Stepōns (Ap. d. 7:58). „Mōcatēs nu Manis, jo Es asmu lānprōteigs un sirdspazemeigs“ (Mt. 11:29).
21. Kas ir māroneiba ēsšonā un dzeršonā?
Māroneiba ēsšonā un dzeršonā ir tykums, kas paleidz kontrolēt pošam sevi, sovu apetiti un dzeršonas kōri.
Pīmāri. Danieļs, Ananijs, Misaels un Azarijs (Dan. 1), Jōņs Kristeitōjs (Mt. 3:4). „Dzeivōsim gūdeigi kai dīnā: na pleitādami un dzīrōdami“ (Rom. 13:13).
22. Kas ir brōleigō mīlesteiba?
Brōleigō mīlesteiba ir tykums, kas skubynoj myusus vēlēt ik kuram kotram lobu, sirsneigi prīcotīs par tyvōkō prīcu un skumt kūpā ar jū par jō bādom.
Pīmāri: Rutas un Tobija vēsture. „Brōļu mīlesteibā mīļojit vīns ūtru ... Prīcojitēs ar prīceigajim, raudit ar tim, kas raud“ (Rom. 12:10., 15.).
23. Kas ir čaklums?
Čaklums ir tykums, kas dora spējeigus labprōt un mūdri kolpōt Dīvam, veicynōt Jō gūdu, cik tōļ tys ir myusu spākā, kai ari uzticeigi piļdeit sovus pīnōkumus.
Pīmāri: Matatijs (1. mak. 2). „Naesit kyutri ceņteibā, esit dedzeigi gorā, kolpojit Kungam“ (Rom. 12:11).
Praktisks padūms. Jo jyus naatlaideigi nakarōsit pret sovom ļaunōm tīksmēm, jyus nikod naigyusit kristeigūs tykumus. „Uzticeigi karoj leidz nōvei un Dīvs tev dūs dzeiveibas krūni“ (Atkl. 2:10).


text:
Niu publiski byus daīmami Sibira etnolingvistiskūs ekspediceju materiali
Ituogods vosorā Latvīšu folklorys kruotivis digitalajā arhivā pasaruodeja intrigejūšs nūsaukums — SEEM. Hm, kuo na kai nazkod bierneibys gruomotuos īpazeitais „tēvocis Sems“, tik ar Ameriku te eistyn sakara nikaida! SEEM ir eisynuojums nu Vaļsts Kulturkapitala fonda pabaļsteituo bīdreibys „LgSC“ projekta nūsaukuma „Sibira etnolingvistiskūs ekspediceju materiali“ (=SEEM).
Pavasara plaukuma spierdzynuoti i na tik cīši senejūs Sibira ekspediceju (2004–2009) nūtykumūs par jaunu sasatykuši, pīsacejom sovu īceri VKKFa pasludynuotajā mierka programā „KulturDVAŠA“ voi, oficialuok, — „KultūrELPA“. Tai jau nu maja mieneša dorbojamēs ap sovā projektā pasūleitū — kurs ceņteiguok, kurs lānuok, bet projekta grupys reiceibā nūdūtuos izkluojlopys (paļdis Iļzei Spergai par taidys sataiseišonu, taipat materialu dubliešonu vysu dorbam) lūdzeni pamozam aizapylda. Reizē i myusu zynuošona par Sibirī atrostajim tautīšim atsadzeivynoj i teik vys syltuoka i syltuoka… Ruodīs, vyss Austrumu diasporys ekspedicejuos izdzeivuotais nazcik romanu viertej, i, kas zyna, varbyut kurs taidu voi kū cytu vēļ pīraksteisim, a cikom kas da Jaunuogods ir juosagatavej e-gruomota „Sibira stuosti“, juoapstruodoj cyti vierteiguokī ekspediceju materiali.
Škārsteiklā īlyktū var apsavērt, īejūt adresā http://garamantas.lv/lv/repository/1593637. Iz vysa vaira materialu, resp., ekspediceju karteņu, ir salykts „Etnografiskūs prīškmatu kolekcejā“, kas projekta suokuma pūsmā teik baļsteita iz Krasnojarskys nūvoda Ačynskys piļsātys muzejā reikuotuos 2007. goda izstuodis „Breinumu breinums“ (krīviski — «Чyдo диBHoe») eksponatu pamata (paļdis Solvetai Loginai par kolekcejis materialu kuortuošonu, Kristīnei Pokratneicai — par datu savadeišonu). Prīcuodamīs par latgalīšu sātuos izglobuotajim rūkdorbim voi kaidom cytom naparostuokom lītom, ūtruos Latgalīšu volūdys i kulturys zīmys školys laikā paleidzējom školuotuoja Dmitrija Kargopolova vuordā nūsauktuo Ačynska Nūvodpietnīceibys muzeja darbinīkim sataiseit breineigu vītejūs latgalīšu rūkdorbu i etnografiskūs prīškmatu izstuodi. Piec juos daļu eksponatu apleicīnis latgalīši atdeve muzejam iz vysim laikim.
Kas i kai projektā dūmuots vēļ? Ekspediceju materialu publiskuošona planavuota divejaiži: 1) foto, audio i video materiali kruotivē garamantas.lv, 2) e-gruomota ar teicieju stuostu atšifriejumim piļneigā i dalejā fonetiskā pīrokstā, myusu aprokstim par atrostajim ļaudim i jūs volūdu, myusu stuostim par Sibirī atrostū i saprostū.
Projektā pīsadola i materialus apstruodoj vysaida laika Sibira ekspediceju daleibnīki. Ituo pūsma dorba grupā pamatā ir bīdreibys „LgSC“ bīdri, jī i Sibira etnolingvistiskūs ekspediceju daleibnīki: Muora Mortuzāne-Muravska, Kristīne Zute, Maryta Lasmane, Iļze Sperga (projekta administrators i e-gruomotys redaktore), Eta Nikolajeva, Solveta Logina (etnografiskūs prīškmatu kolekcejis kuratore), Ilona Ratinska. Vysus da dorba i kūpā sauc, taipat materialus škārsteiklā līk Kristīne Pokratneica. Projekta realizacejā paleidz Sanktpīterburgys Vaļsts universitatis baltists Aleksejs Andronovs, kurs pīsadalejs kuo na vysuos desmit ekspedicejuos, a niule nūsoka teicieju dzeivis vītu geografiskuos koordinatis. Teicieju stuostu anotātuojis i atšyfrātuojis — Muora (ZL), Kristīne (CL), Maryta (DL), Eta (ZL) — ir diplomātys filologis, projektā turpynoj studeju laikā suoktū dorbu kotra sovā „teritorejā“. Voi varit pa saeisynuojumim „atšifrēt“, kurei „zona“ ir kurai nu jūs? Pīmynātajom volūdneicom paleidz Līga Andronova i Sonora Logina. Sibira datubaze i drūšuokuos zinis par teiciejim voi jūs runuotajom izlūksnem ir projekta vadeituojis Lidejis Leikumys rūkuos i golvā. Vēļ projektā paleidz Sibira ekspediceju daleibnīki Artis Logins ar Daini Juragu. Lels paļdis Etai Nikolajevai par pyrmreizejom anotacejom teiciejim, ar kuru runys īrokstim da šam nabeja struoduots!
Informaceju sagataveja: projekta vadeituoja Lideja Leikuma.