text:
Autori: Gunta Nagle i LaKuGa
Daugovpiļs Universitatis asociātais profesors, viesturis doktors, Latgolys Pietniecībys instituta vadeituojs Heinrihs Soms intervejā stuosta par sovu ceļu iz viesturi, regionaluos viesturis pietnīceibu, kai ari “Terra Mariana” faksimila izdūšonu.
Nu kuruos pusis pats asat?
Dzymtuo puse ir Kolupa pogosts. Asu guojs Kolupa ostoņgadeigajā školā, piec tam Vuorkovys vydsškolā, kas jau beja Preiļu rajonā.
Voi interese par viesturi beja jau školys laikā voi ari pasaruodeja piec vydsškolys, kod vajadzēja izavielēt, kur tuoļuok vuiceitīs?
Soku paļdis sovim viesturis školuotuojim. Vysupyrma jau ostoņgadeigajā školā mums beja cīši loba školuotuoja, klasis audzynuotuoja Antonina Bogdane – eista dorba entuziaste. Vysys stuņdis, audzynuošonys pasuokumi mums nūtyka viesturis kabinetā, kur styurī beja nalela ekspoziceja par Kolupu, školu. Vīnureiz školuotuoja mani paaicynuoja kabinetā, kur jai beja sakruoti Kolupa viesturis materiali. Maņ tys īsaspīde atmiņā. Tys beja signals, ka es varātu byut viesturnīks. Piec tam Vuorkovys vydsškolā pastuovēja dilema storp geografeju i viesturi, bet tī beja cīši jauks školuotuojs Jāzeps Pīzelis – aizrauteigs viesturnīks, nūvodpietnīks. Mums izaveiduoja cīši lobs kontakts, es brauču iz viesturis olimpiadem. Nu 11. klasis maņ vairs nabeja cytu dūmu.
Par viesturi stuņdēs jiusu školys laikā vaira runuoja? Voi viesturis vuiceišona školuos jiusu laikā i niule kai to atsaškir?
Es dūmoju, ka pryncypā jau nikas nav mainejīs. Tagad vaļstī ir lelys diskusejis, kaidai juobyut stuņdei školā, voi školai juodūd zynuošonys voi kompeteņcis. Atsaverūt iz paguotni, dūmoju, ka padūmu laika škola vysod beja orientāta iz zynuošonom. Tuos prīškrūceiba beja, ka tei deve zynuošonys sistemā. Prūtams, tei beja sova sistema ar precizi nūspraustom rūbežom, cik ir juozyna, kas ir cyldynojams, kas ir kritizejams, dažys lītys tyka īdzeitys golvā, tuos nasaprūtūt, bet tei ir sistema.
Es nazynu, kaida pasaulī byus nuokūtnis škola, bet tagad dzeive pīprosa kotru stuņdi veiduot kai šovu. Es saprūtu, ka tei ir myusdīnu problema, ka bārns navar ilguok nūsēdēt par 5 minutom, tehnologejis ir saraustejušys uzmaneibu. Es dūmoju, ka praseiba piec šova školuos ir atbiļde iz myusdīnu situaceju izgleiteibā. Maņ tik taids vaicuojums – kai tū šovu veiduot? Dzīduot, laksteit pa klasi, skraideit? Maņ ruodīs, ka byus problema, ka vysi praseis šovu, bet nabyus vairuok šovmenu. Forma puorjims saturu. Kai sabalaņsēt?
Munys paaudzis pīredze bolstuos iz dīzgon smogu, garlaiceigu siedeišonu, bet mes asam pīruodejums, ka školāns fiziologiski tū var iztvert. Mums beja koč kaidys primitivys tehnologejis – paruodeja kinu, tei ari prīca beja, biļdis ruodeja viesturē, beja leluos kartis. Ar ruodomū kūceņu lobajā rūkā, ar mugoru pret karti, ar seju pret auditoreju, kai myus vuiceja, – navys auditorejai mugoru ruodeit. Es dūmoju, ka padūmu laika školāns daudz lobuok orientējuos geografejā nakai myusdīnu cylvāks, kas zyna, ka – daspīd pūgu Googlē voi Vikipedejā i jis atrass tū lītu. Bet tys naatbreivoj cylvāku vyspuor nu zynuošonys, kur tei vaļsts ir.
Kai jiusu školys laikā beja ar Latgolys viesturi – kas nu tuo tyka pasnīgts stuņdēs?
Zynuošonys par Latgolu nav tikai viesturis zynuošonys, tuos sastuov ari nu geografejis i volūdys zynuošonom. Beja nūvodpietnīku puļceņš, školuotuojs stuosteja, kū jis pietej, kū ir atkluojs, beja ari ekskursejis ap školu. Školuotuojam Pīzeļam beja pat publikacejis Latvejis leluokajūs laikrokstūs. Geografejis školuotuoja ari mums stuosteja interesantus gadīņus, koč pamatā, prūtams, vuicejomēs globalū geografeju.
Latvīšu volūdu maņ vuiceja Janīna Vilmane. Es skaitu, ka jei beja lobuokais, kas varēja byut, nu latvīšu volūdys pedagogim. Beja fakultativys nūdarbeibys par Raini, par latvīšu literaturu. Nu pa vydu Janīna Vilmane mums vuiceja ari latgalīšu literaturu. Tymā laikā, īsadūmojit, apmāram 1975. godā, dīz voi vēļ kurā Latvejis školā kaids minēja Pīteri Miglinīku, Andryvu Jūrdžu. Prūtams, ari komunikaceja školā beja latgaliska. Latgaliskais školā beja salykts pa dažaidom lītom, navar saceit, ka nūtyka koč kaida latgaliskuo apkaruošona. Tys beja atkareigs nu cylvāka – školuotuoji sadūmuoja, ka juovuica Miglinīks i Jūrdžs, i vuiceja.
Piec pīcu godu studejom Latvejis Universitatē Reigā suocet struoduot Daugovpilī.
Tūreiz beja obligatuo dorba sadalis sistēma – divejus godus beja juoatstruodoj. Viesturnīkam izviele beja dīzgon plaša. Pīcu godu laikā pakuopeniski varēja uzjimt kontaktus, konsultetīs ar pasnīdziejim. Iz reizis tyka atškierti tī studenti, kuri palyka vuiceitīs tuoļuok aspiranturā.
Maņ pasaveice, tys ir taids veiksmis stuosts. Nabeja īplānuots Daugovpiļs Pedagogiskais instituts, es vyspuor nadzierdieju, ka Daugovpiļs instituts maklātu viesturnīku. Beja interesantais gadīņs. Pīktajā kursā nūtyka studentu zynuotniskūs dorbu konkurss. Es jau faktiski beju beidzs augstškolu, ari jau dorbu pi Reigys atrads. Pieški mani profesors rauga pīrunuot nūīt iz zynuotniskūs dorbu konkursu. Maņ par tū beja daleitys jiutys – kū es tī īšu? Es jau asu pabeidzs, nivīnam vairs naasu poruodā, nu nūguoju i, kas maņ beja lels puorsteigums, konkursa laikā atkluoju, ka ari koč kur cytur Latvejā ir viesturnīki. Tei beja piļneigi cyta viesturis škola, jī ari runuoja krīvu volūdā. Piec ituo konkursa mani uzrunuoja profesors Veinbergs nu Daugovpiļs. Asūt dzierdiejs mani konfereņcē, voi es nagrybūt īt iz Daugovpili? Nikaida pīrunuošona nanūtyka, tys beja rats gadīņs, ka nu vīnys augstškolys tyka cytā. Mani tys piļneigi apmīrynuoja – tei beja viesture, mani ari nabaideja krīvu volūda, kuru es pīteikami labi zynuoju. Pajiemu portfeli i atbrauču iz Daugovpili. Profesors Veinbergs izlyka cīši stygrus nūsacejumus – lekcejis i zynuotniskais dorbs.
Jius tagad reizem var redzēt Rēzeknis Augstškolā, vodūt lekcejis.
Sadarbeibai storp augstškolom ir juobyut. Profesoru dorba rezultatu var izmierēt publikacejuos, sajimtajā olgā, bet zynuotniskuos publikacejis i projekti var rastīs, ka tev apleik ir cylvāki, ar kurim tu saistīs. Tys nūteik gon vīnys piļsātys mārūgā, gon daudz plašuok – regionā. Ka maņ ir īspieja braukt iz Rēzekni, es nikod naatsasoku.
Vīnu laiku beju eksaminacejis komisejis prīšksādātuojs Rēzeknē i Līpuojā, kai ari struoduoju komisejā Daugovpilī. Tei beja īspieja redzēt drupeit vairuok – kaidi ir studenti tī, kū jī viesturis i socialūs zineibu jūmā dora. Studenti nūsadorbuoja ar lītom, kas interesej ari mani, – regionalajim vaicuojumim.
Pastuostit, kai jius tykot da Latgolys Pietnīceibys instituta.
Daugovpilī itei instituceja suoce funkcionēt 1991. godā. Instituts ir puorjimts nu uorzemu. 1961. godā trymdys latgalīši nūdybynuoja Latgolys Pietnīceibys institutu kai sabīdrysku organizaceju. Tī beja energejis pylni cylvāki brīduma godūs, leluokuo daļa ar lobu Latvejis izgleiteibu. Tei paaudze deve miļzeigu īguļdejumu, veidojūt strukturu, rokstūt zynuotniskūs rokstus, izdūdūt gruomotys i periodiskū literaturu latgaliski. Pakuopeniski situaceja mainejuos, tei paaudze nūguoja, roduos vaicuojums – kas tū puormontuos? Kod mainejuos geopolitiskuo situaceja* pasaulī, beja saprūtams, ka itai institucejai ir juoatceļoj iz Latgolu. Daugovpiļs Pedagogiskajā institutā roduos dūmubīdru puļceņš, kas skaiteja, ka ir vārts puorjimt Latgolys Pietnīceibys institutu. Mes tū puorjēmem i goreigi, i fiziski. Problema beja, ka ari ite Latgolys Pietnīceibys instituts tyka radeits kai zynuotniska i sabīdryska organizaceja. Tymā laikā, 90. godūs, Daugovpilī nabeja praksis dybynuot zynuotniskys īstuodis – tei beja pyrmuo zynuotniskuo apvīneiba. Tī beja na tikai viesturnīki, bet ari geografi, biologi, socialūs zineibu puorstuovi, pat matematiki, partū ka mierkis beja kompleksa Latgolys izpiete. Nu mainejuos laiks, i mainejuos praseibys pret institutim, sabīdryskais statuss navarēja garantēt aizdavumu sasnīgšonu. Mums beja vajadzeigys publikacejis, mes nadreikstiejom apsastuot tik pi saīšonys kūpā, akademiskom sarunom. Roduos ari cyti instituti, pīauga konkureņce, cylvāki nūguoja iz cytom institucejom. Ari regionalisma ideja cīši gryuši atsateisteja. Vysi runuoja par Latgolu, beja programys, nu vyss zynomā mārā guoja pa apli. Beja vajadzeigi jauni rysynuojumi, ar naudu vysu navarēja atrysynuot.
Latgolys Pietnīceibys instituts vysmoz treis reizis ir mainejs sovu statusu, mainejīs organizatoriski, i, prūtams, ceiņa zem saulis ir cīši smoga. Ar spāku varēja palikt zam vīna jumta, nu mes izavieliejom cytu ceļu, ka atteisteisim regionalisma ideju, puorsvorā tūmār bolstūtīs iz viesturnīku dorbu.
Kaida izaver instituta nuokūtne?
Zynuotnīku sastuovs pakuopeniski ir sasamozynuojs, i tagad Latvejis lykumdūšona pīprosa piļneigi jaunu situaceju – vīnā institutā juobyut vaira par 20 doktoru, lai sajimtu naudu.
Myusu dūma ir, ka Latgolys Pietnīceibys instituta nūsaukums ir juosagloboj. Kai tū īmontēs koč kaiduos strukturuos, kam tū davīnuos voi atvīnuos, jau ir birokratejis vaicuojums. Lobuokais, kū asam sasnīguši, ir uzturātuo interese par regiona pietnīceibu. Kūpā ar kolegim asam izstruoduojuši dīzgon styngru zynuotniskū metodologeju, kai pieteit nūvodu. Myusu pīmārs ir Latgola, bet tū var attīcynuot iz Vydzemi, Kūrzemi, Sieleju, Baļteju i tt. Golvonais, ka mums nav pagaisuse ideja par zynuotniskuo i studeju dorba vīnuoteibu. Instituts navar pastuovēt, ka nav studentu, i studenti ir juointegrej itamuos programuos.
Jius ari asat autors divejom datubazem latgalesdati.du.lv i dcdc.lpi.du.lv.
Muns leluokais puordzeivuojums saistuos ar latgalesdati.du.lv. Ideja ir likt datoram struoduot zynuotnis lobā. Maņ beja papeira kartoteka nu 1994. goda, kuru es ceņteigi veiduoju doktora studeju laikā, nu reita da vokora skaitūt latgalīšu gruomotys.
Parkū tei datubaze beja?
Par cylvākim i nūtykumim, kurūs es nazynuoju. Cik tys beja interesanti, ka tu viesturi zyni, bet atsakluoj, ka tu nazyni tū, kas nūteik tev apleik. Latgolys viesturi augstškolā praktiski ignorēja, nivīns par jū naraksteja i nastuosteja. Beja, prūtams, koč kaidys epizodis, nu praktiski mes suocem nu nullis. Pīmāram, es nazynuoju pamatpatīseibys Latgolys viesturē. Tuos zynuošonys vajadzēja koč kai dabuot. Es saprotu, ka vajag īt iz biblioteku. Tī es suoču raksteit iz lapeņom, atlaseju kaidu nūtykumu i pīfiksieju. Es koncentriejūs ap Daugovpili, partū ka zynuoju, ka tī turpynuošu dorbu ari piec doktoranturys, i gribieju byut ari cytim vairuok dereigs. Tei faktiski beja daugovpilīšu kartoteka. Izveiduoju divejis lelys kastis, i tod vīns kolegis soka, ka itū vysu var īlikt datorā. Es beju stuovā sajiusmā par tū, i mes sataisejom pyrmū programaturu. Tū vysu īdzeit vydā beja mežūneigs dorbs. Šudiņ tī ir ap 10 000 personu, 5000 nūtykumu, 2000 fotografeju. Tī nav tikai plyki fakti voi nūtykumi, ir pīsaisteiti ari olūti, nu kurīnis informaceja jimta. Datu baze roda koč kaidu sistemu, teiklu par Latgolu. Myusu mierkis ir tī salikt cylvākus, kas ir kū darejuši sabīdreibys lobā i kurūs darbeiba jau ir koč kur atspīgeļuota, varbyut pat ari na vysai lobā nūzeimē, pīmāram, par carim, gubernatorim, kas ari veiduoja Latgolys viesturi. Lai tū vysu pīraksteitu, teik pieteita Latvejis, Pūlejis i Krīvejis viesture.
Kas tod ir dcdc.lpi.du.lv?
Pasaruodeja doktorants, kuram beja interese par Daugovpiļs cītūksni. Mes saprotom, ka nav vītys, kū tagad škārsteiklā sauc par platformu, kur likt akademiski korektu, izsvārtu informaceju par tū. Mes izdūmuojom, ka ir vajadzeiga taida vīta, i radejom “Dinaburgas cietokšņa dokumentācijas centru” (DCDC). Pamatdūma beja pīsaisteit vysus viesturis olūtus par itū cītūksni. Mes asam fiksiejuši arhivus, fondus, ir ari gruomotu saroksts. Vuocejā es speciali nūbrauču iz Koblencu, partū ka beja raksteits, ka Daugovpilī ir taidi vuorti kai Koblencā. Mes tai rakstejom, rakstejom, bet nivīns tī nabeja nūbraucs, es tod varēju vizuali salikt kūpā Daugovpili i Koblencu, DCDC var tū apsavērt.
Dūmoju, ka itam pasuokumam ir nuokūtne, tik juodūmoj, kai tū paplašynuot, īlikt informaceju cytuos volūduos. Nu tys nabyus cīši dinamisks, jauna informaceja tik bīži napasaruodeis.
Runojūt par gruomotom i albumim, ar jiusu paleidzeibu niu Latvejā ir apsaverams “Terra Mariana”.
Ari tys vyss guoja caur Latgolys Pietnīceibys institutu. Viesture ir cīši gara – faktiski vyss suocēs, kod Rēzeknē atjaunuoja Latgolys Muoru i sabrauce vysi pasauļa latgalīši. Mes jau ari agruok zynuojom, ka ir taids materials, bet problema, parkū vyss aizagiva, beja, ka tys ir vizuals. Tys nav teksts, tys ir skaiški izzeimuots, kruosains. I tys ir senejs – 1888. gods, vīnā eksemplarā Vatikanā. Suokumā sapyns beja, ka mums nu tīnīnis atsyuteis biļdeiti. Tū ari izdareja, bet mes navariejom saprast, kū dareit tuoļuok. Kod mums jau beja izmysums, Barkovskys kuņdze pūļu volūdā pīraksteja viestuli Ruomys pāvestam Juoņam Puovulam II. Iz reizis atsaceja, ka jums piec nedelis juobyut Vatikanā. Tai mes braucem puorsabeiduši, navarēja saprast, kas tī byus. Nu Vatikanā iz reizis pasaceja, ka tei ir duorga prīca, bet mes jums varim pīduovuot faksimilu iztaiseit. Taids faksimils, kas atguodynoj materialu, ir pyrmūreiz Latvejis viesturē. Mes par faksimilim saucem nūfotografātu gruomotu, kurā nikas nav maineits, a ite materials ir atdarynuots. Dzeivē tei izaruodeja cīši gara i duorga prīca. Nasaukšu tuos naudys, bet kotrys eksemplars beja mašynys cenā.
Mums pasaruodeja dūma, ka vīna līta ir škūrsteit tū vysu, bet kas tī ir raksteits? Tai mes, zynuotnīki, saguojom kūpā i nūsprīdem raksteit komentarus. Maņ beja tys gūds byut par “digitalu puotogu”, beiguos tyka pīraksteits, ka asu golvonais redaktors, bet muna funkceja pamatā beja ar puotogu dzonuot puorejūs. Tys beja smogs dorbs, intensiva komentaru raksteišona ilga kaidus treis godus. Nu jau pyrms tam tyka vuokta informaceja, gruomotys nu pasauļa biblioteku septeņuos volūduos. Mums tryuka literaturys, Latvejā itī vaicuojumi nav pieteiti.
Kaidam, piec jiusu dūmu, juobyut eistam viesturnīkam?
Byut akademiski izgleituotam i personeigi īinteresātam sovā dorbā ir tys, kas vajadzeigs kotrai specialitatei. Bet vīna nu viesturnīka boguoteibom ir spieja komunicēt ar cylvākim i kotrā satyktajā cylvākā saredzēt vierteibu i sarunu bīdru. Kotram cylvākam, kas īt preteimā pa ceļu, ir kaids stuosts. Maņ ruodīs, ka vīna nu myusu problemom ir tei, kas mes namuokam klauseitīs. Kotrā tanteņā, kotrā mozā bārnā ir gudreiba. Es vysod asu sacejs, ka leluokuo laime dzeivē ir satikt gudru cylvāku. Maņ tys izadeve. Es pīmiņu profesoru Veinbergu.
Es nasoku, ka vajag vuokt spletnis, es pats asu cylvāks, kurs tuos izzynojs pats pādejais, koč i maņ piec profesejis ari vajadzātu tū leimini zynuot. Viesturnīkam juobyut tam, kas nu vysa stuosteituo muok atsejuot vierteigū. Es vysod studentim soku: “Ka jius brauksit nu Daugovpiļs, kū jius jimsit leidza? Veidojit sovu stuostu! Tys stuosts nav par serialim, kurūs vyss pasauļs radz, navys par skaistom aktrisem voi sportistim. Tu stuosteisi tū, kas tev ir apliek, – nu kurīnis tu brauc, kū tu esi satics dzeivē.”
*Red. pīz. dūmuots PSRS sabrykums i Latvejis naatkareibys atjaunuošona
Karteņa: Daugovpiļs Universitatis publicitatis foto


c: text/html

text:
Zynuotnīks Roberts Mūks, eistajā vuordā Roberts Avens, dzims 1923. goda 14. janvārī Riezeknis apriņčī Vydsmuižys (Gaļānu) pogostā. Ūtruo pasauļa kara nūtykumu deļ devēs trymdā i Latvejā iz patstuoveigu dzeivi asagrīze tikai deveņdasmytajūs godūs. Myužeibā R. Mūks aizguoja 2006. goda 4. janvarī i tyka paglobuots Gaļānu kopūs. Sova myuža leluokū daļu veļtejs filozofejai i religeju pietnīceibai, rakstejs ari dzeju.
Pīmynūt Robertu Mūku, Gaļānūs itūnedeļ nūtiks vairuoki pasuokumi:
14. janvarī zeimiejumu i kolažu veiduošona Rībeņu nūvoda školuos „Roberta Mūka dzeja munā redziejumā”;
15. janvarī daiļlaseituoju konkurss – R. Mūka dzejis lasejumi Rībeņu nūvoda školuos;
17. janvarī konkurss nūvoda školu komandom „Īpazeisti nūvodnīku Robertu Mūku”, zeimiejumu i kolažu, daiļlaseituoju izviertiešona, rodūši aizdavumi, uzvarātuoju apbolvuošona Roberta Mūka muzejā;
18. janvarī zynuotniska konference Gaļānu kulturys nomā. Lektori: Vīsturs Vecgrāvis (literatūrzynuotnīks), Janīna Kurseite (habilitātuo filologejis doktore, LU profesore), Maija Kūle (LU profesore), Igors Šuvajevs (LU profesors), Ilga Šuplinska (Dr.philol.doc., RA), Valentins Lukaševics (Dr.philol., DU), Kristīne Modnika (Jākubpiļs VĢ latvīšu vol. i literaturys školuotuoja).
Karteņa: galenupamatskola.lv
Ziņu sagataveja: LaKuGa

robotstxt: allowed

filter: keep


text:
Sasauksme
Sasauksme (anglīšu: handshaking; krīvu: пoдTBepждeHиe cBязи; latvīšu: rokspiešana) — process, kurymā divejis ītaisis apstyprynoj, ka iz vyds jūs irā atsaroduse saita i suokusēs zynuošonuos: nūstateits ASCII liters voi puortraukuma signals/ aizprasejuma magistralis signals procesoram kūpā ar Control Bus.
Sasauksme suocās, kod vīna ītaise nūsyutejuse ūtrai ītaisei zini, ka grib sataiseit zynuošonuos kanalu. Tūlaik obadivejis ītaisis tei tai nūsyuta nazcik ziņu, kurys ļaun jom dasarunuot ap zynuošonuos protokolu. Kab nūtyktu datu puorlaide, pyrma tuo vajadzeiga obadiveju ītaišu (datu syuteituojis i datu dabuojiejis) sasauksme.


text:
Roksta autors: Pīters Luocs, Latgaļu rakstnīceibys muzeja vadeituojs
Jezus Sirds dīvnoms Latgolys sirdī – Rēzeknē, cik skumeigu i cereibu breižu pīdzeivuojs latgaļu i latgalīšu liktiņstuostā. Tys tuolais 1917. goda pavasars, vysu Krīvejis tautu ilgu zvaigznis uzlīsmuojums, kuram ari myusu latgaļu ciļts ir sekuojuse.
Latgali ir nasuši sovu krystu, krytuši, cālušīs i otkon krytuši, ari šudiņ augšanceļās, a voi spēs izataisnuot, īt ar pacaltu golvu?!
100 godi paguojuši nu tuo vātrainuo laika, nikas nav mainejīs – dūmys tuos pošys, suope tei poša, vīneigi karūga nesieji cyti.
Ak, kai mums šudiņ pītryukst Pītera Miglinīka i dzīsminīka Andryva Jūrdža nu dryumuo apspīsteibys laika, leluo tautys audzynuotuoja prīstera ar izneseigū viersinīka stuoju Nikodema Rancāna, kas suoc latgaļus veiduot par augstu kulturtautu – latgaļu aristokrateju lobā nūzeimē, Vladislava Luoča – leluo latgaļu idealista – nasavteiguo kolpuojuma sovai tautai, kas cauri diktaturu laikim, Ūtruo pasauļa kara mutuļūs i trymdys godim iznese latgaļu drukuotū vuordu.
A, tī div Fraņči – Trasuns i Kemps, kurūs vīnuoja na viņ jūs dzeivis nūslāguma tragika, bet ari vīna tautyska dūma par sovys daudzcītušuos dzimtinis Latgolys vītu cytu tautu vydā. Obi ir guojuši iz vīnu mierki, koč breižim pa dažaidim celim. Jī ir gūda veiri, kas spiejuši atzeit sovus moldus, īsaklauseit ūtra dūmys logismā. Trasuns i Kemps – leluokī latgaļu dūmuotuoji, suocūt ar Latvejis Satversmis suokuma godim jau īt kūpā saskaneigā tandemā. Ari šudiņ ar īcīteibu juoīsaklausa itūs dižgoru dūmuos, kas dzeivuoja puori sovam laikam, jūs realpolitikys redziejumā.
Dzymtnīceibys atceļšona, drukys breiveibys atgiušona, 1917. – kongresu i sapuļču gods, Latvejis vaļsts dzimšona, padūmu i vuocīšu okupacejis godi, nacionaluo atmūda paguojušuo godu symta 80. godūs, latvīšu vaļsts atdzimšona – latgaļu ilgu spylgtuokī mirkli myužeibys ritiejumā. Ari itys lelais 1. Latgolys kongresa atceris pasuokums Rēzeknē nu jau ir myusu viesturis naatjemama sastuovdaļa.
A atziņa ir tei poša vacuo – latgalim ir juodzeivoj viņ pošim sova dzeive sovā zemē, juoīt sovu ceļu i nav juosaklausa ni pošu, ni aizjiuru gudrinīki. Tī latgaļus sauleitē naīceļs.
Juodzeivoj mīrā i saticeibā ar sovim sābrim, juorespektej jūs nacionalī ceņtīni – tū vysu mes asom atrunuojuši 1. kongresa lāmumūs.
Jau 350 godu Koļa (tyvuokais sābris) byus tys, kas suopu breidī padūs paleiga rūku voi gluozi iudiņa, a kod nu puornūvodu Kārļa voi vēļ tuoļuokō Džona tū sagaideisi – tei nabyus vairs vajadzeiga.
Itys saīts beja Latgolys kongress, na tikai latgaļu, i nasmuki, ka tyvuokais sābris natyka aicynuots. I nav svareigi, ka jis sevi apzeimoj ar krysta zeimi nu lobuos iz kreisū, golvonais, ka jis tū izdora, voi, ka svātku reizē sovā kūpīnā, breivi dzīduotum: “Бoжe, блarocлaBи ЛaTBию!” i tod nabyutu pamata skaiteit par sovejim ni Aleksandra, ni Vladimira.
Pīminekļa akminī īkoltī vuordi lelu skaidreibu garumguojiejā naīnas. Tī gon mynāts pīsavīnuošonuos fakts, bet nūkluseiti nūteikumi iz kaidu latgali pīkryta vīnuotīs ar Kūrzemis i Vydzemis guberņom. Tuo laika latgaļam puornūvadnīks beja ļutars – juo katuoļu ticeibys škāluojs voi čyuļs, etimologiski nu vuorda “čyvynuot”, kū var klauseitīs, bet na saprast. Vīnys tautys jiedzīņs latgalim vēļ beja pasvešs.
Tei prakse, kū pīkūpe 20. gs. suokumā, Trasuns, Kemps, Rancāns, Skryndys, braukojūt iz Reigys latvīšu bīdreibys sapuļcem, pyrmī snādzūt tyvynuošonuos žestu, nabeja augleiga. Latgali kai beja tai palyka vitebskīši, puolīši. Ari myusdīnuos puornūvadnīkim nav juouzspīž interesi voi mīlesteibu iz latgaliskū dzeivis veidu. Interesents informaceju var dabuot caur modernim sazinis leidzeklim. Vysa energeja juovierza tik iz Latgolys ļaužu nacionaluos apzinis paceļšonu, sova nūvoda lobkluojeibu. Juorunoj i juoroksta sovā mēlē. Tys byus myusu identitates garants i styprums. A kurs tam napīkreit, lai meklej laimis putynu cytur i natraucej tim, kurim sova tāva sāta ir duorga i svāta.
Golvonais uzdavums ir sagluobuot vēļ asūšū tautys potencialu. Myusu zemeite leluos plateibuos ir puordūta svešinīkim, taitod breivpruoteigi kolonizāta.
Pošvaļdeibom pyrmā kōrtā juonūdrūsynoj finansiešonys īspiejis Latgolys jaunīšim īgiut izgleiteibu vysu leimiņu nūvoda vuiceibu īstuodēs i juoveicynoj palikšona dzymtajā nūvodā. Rēzeknis Tehnologeju akademeja ir vīna nu taidom gaismys pilim, kur volda latgaliskais gors.


text:
Jākubpiļs “Radio 1” pīduovoj jaunu radejis raidejumu cyklu “Ir Latgale mūsu”. Pyrmajā raidejumā teik viesteits par maja dzīduojumim Latgolā.
Pusgoda garumā raidejumā tiks stuosteits par Latgolys regionam rakstureigajom vierteibom, saglobuotajom tradicejom, kuruos Latgolu atškir nu puorejuos Latvejis, Eiropys i pasauļa.
Pyrmajā raidejumā tuo veiduotuoji gastej Rēzeknis nūvoda Ružynā, kur pi krysta sasateik ar dzīduotuojom. Taišni itamā Latgolys solā ir pastateits restaurātais krysts, pi kuruo lyudzās i Jaunovys Marijis gūdam dzīd vītejuos sīvys. Par ceļa molu krystu atjaunuošonu stuosta Rēzeknis Muokslys i dizaina vydsškolys Restauracejis izgleiteibys programys vadeituojs Andris Anspoks i audziekne Sarmeite Krasovska.
Raidejumus vadeis Inga Čekša-Ratniece.


text:
Konkursa „Latvejis fotografi atkluoj Latgolu” mierkis beja pīsaisteit Latvejis profesionalūs i amatīru fotografus, kab jī pīvārstu viereibu Latgolys regiona sovpateibu paruodeišonai fotografejuos. Fotografi tyka aicynuoti karteņuos ruodeit sadzeivis paražys i nūvoda tradicejis, kulturu, „Latgolys kruosys”, portretus, ražuošonu, Latgolys regiona cylvāku sadzeivi – jūs rokstura eipašeibys, ticeibu, Latgolys dobu i tuos problemys.
Izstuodis atkluošonys programā:
15:00 izstuodis atkluošona i konkursa laureatu apbolvuošona
17:00 Preiļu piļsātys 84. dzimšonys dīnai veļteits tautys deju ansambļa „Teiksma” koncerts
.


text:
Sastdiņ, 2. septembrī, Daugovpiļs dūmis uorkuortys sēdē deputati lēme par dūmis prīšksādātuoja Andreja Elksniņa atbreivuošonu nu omota. Niu dūmis prīšksādātuoja omotā īvālāts Rihards Eigims, kurs īprīkš piļdeja dūmis prīšksādātuoja pyrmuo vītnīka pīnuokumus. Raidejumā “Pi myusim Latgolā” Tenis Bikovskis rauga dazynuot vaira par rodušūs situaceju i apstuoklim.
Andrejs Elksniņš sovus atbaļsteituojus uzrunuoja socialajūs teiklūs, kai ari aicynuoja atbaļsteit jū dūmis uorkuortys sēdē. Sovpus Rihards Eigins kūpā ar kolegim nu sovys partejis beja vīnuojīs ar bejušū piļsātys golvu par kūpeigys koalicejis veiduošonu.
Andrejs Elksniņš vairuokkuort pastreipuojs, ka iz Daugovpili atguojs, kab ceineitūs pret vacū varu. Tok juodazeimoj, ka ari vacuos varys puorstuovi, par pīvadumu, Rihards Eigims i Juoņs Lāčplēsis, beja izapeļnejuši gona lelu vālātuoju atbolstu.
Rihards Eigims sarunā nūruoda, ka ir gotovs struoduot piļsātnīku lobā i sasadorbuot ar vysim dūmis deputatim. Ari bejušais dūmis vadeituojs Juoņs Lāčplēsis nūruoda, ka juo attīksme pret dorbu pošvaļdeibā nav mainejusēs. Taipoš jis soka, ka juoatstuoj aiz mugorys personeigī aizvainuojumi i juostruodoj.
Sovu komentaru par politiskū situaceju Daugovpilī snēdze ari politoligs Filips Rajevskis.


text:
1. A. 1360. 1535. VI. P i l i p j o n o k s A s ū n ā.
Dzeivova saiminīks ar saimineicu, pi jūs bije div kolpy i kolpyuņa, a bārnu pi jūs nikaida nabije. Da saimineicai staigova draugs, kolpy itū zynova, a saiminīks vysu laiku nazynova. Vīnu raizi saiminīks runova ar kolpu: "Kū tja byutu izdareit, kap jū kai nibejs nūkārt, itū puisi?"
Kolpy stuostēje: "Mjas jau seņ gribjājam nu saiminīka īt pa ceļi, aļi vysu laiku gadējom. Myus saimineica vysu laiku barova ar kaulaņim un tuos gaļis kur apād?"
"As itū zynu," stuostēje saiminīks. "As vysu laiku nu bucys iežu kuopustus, a jius itū navarit."
"Mu, lobi as itū lītu izdareišu."
Kolps ar saiminīku sarunova, kai na lobuok izdareit. Kolps sacēja: "Tu, saiminīk, aj uz teiruma struoduot, a as atsyuteišu tī sovu draugu."
Saiminīka nabeje sātā, kolps sasazenova ar sovu draugu. Saimineica tja vysa kū cap i vuorej, gaida vīsa. Kolps itū vysu; nūsavjāra. Pamanīje, ka jau īguoja ustobā saimineicys draugs. Par nalelu laiku atguo nazkaids cylvāks da simineicei i prasīje, kur saiminīks. Tymā laikā izskrā nu ustobys nazkaids puissv, i taišņi pi trepis ustobys viersā. Svešyis cylvāks sacēje : "Man saiminīks puordjavja pokolys, as zynu, kur juos jira, i as juos pajemšu."
Saimineica nikuo nasacēje. Svešyis cylvāks nūguoja da sātai, a kolps nūkuopja uz ustobys. Atsavjāra vysapleik, nikur nikuo nasaradzījs, jis saprūt, ka nikur cytur navar byut, kai tikai skreinī ar pokolys.
Jaščiku kolps aizsyta, nūsvīdja nu ustobys zjamī, tad jū tal syzdams i dauzeidams īlyka rotūs i brauc. Braucja jis braucja dabrauc da tyltam i soka: "Tylts to na cīts, aļi moža ar Dīva paleigu puorbraukšu."
Tei šei por tyltu puorbraucja, brauc jis brauc - dabrauc jis da upjai i soka: "Upja to dziļa, aļi moža kai nibejs ar Dīva paleiga puorbraukšu."
Tai šai par upi jis puorbraucja, i jaščiku aizmjārcjā, aļi vjāl nikuo. Tam puišam, kuryis sjādjā jaščikā, jau palyka bais, jis dūmova, ka jam i gols. Dabraucja kolps da azara, i soka: "Azars to dziļš, aļi moža ar Dīva paleigu kai nibejs puorbraukšu!"
Jaščikā atsasaucja: "Voi tu mani jau gribi nūsleicynuot?"
"Kur tu tja patyki?" sacīje kolps.
"As tjav atdūšu vysu sovu naudu, tikai izlaid mani uorā."
"As tevi izlaisšu, aļi kab tu vairuok nastaiguotim da munai saimineicai."
"Nikod vairuok naīšu."
Kolps atdarīje jaščiku, i izlaidja jū uorā. Tys jam īdjavja pīcpadsmit rubļi i nūguoja da sātai. Kolps pokolys īsvīdja azarā, i brauc da sātai. Saiminīkam jis atdjavja naudu, saiminīks i jam par tū īdjavja pīcus rubļus i bije cīš prīcīgs par kolpa gudreibu. Lelu laiku saimineica barova cīš lobi, a tod vjāl, nazkai suoka dūt tikai kauļeņus. Kolps vjāl sasarunova ar saiminīku pataisēt kū nibejs. Kolps pamanēje, ka jau gosts vjāl jira pi saimineicys atguojis, jis tyuleit īt ustobā, gosts nu ustobys uorā i nazkur nomā izgaisa. Kolps īraudzīje, ka jis kubolā, i kubolu aizdarīje, i pots, īguojis ustobā sacīje saimineicai, ka sabninīks pasacīje braukt z skaļvi. Kolps tū kubolu, kurā beja aizspīsts gosts, ar vyss ūglis suoka vuoļuot, kap kai nibejs īlikt rotūs. Kolps jū vad vjāl pa vyss tuos vītys, kur pyrmū raizi, i davad da azara. Dabraucis jis soka, ka ūglis, jau možen īsuokušys djagat, vajaga juos drusku pamjārcjāt. Gosts atsasaucja: "Mož aļi tu mani gribi nūsleicynuot?"
"Tu sacēji, ka vairuok naisi, a kuo tu vjāļ atguoji?"
Gostam nikuo runuot, jis bažījuos i ņrasējuos saceidams : "Vairuok nikod naīšu, as tjav atdūšu pādējūs desmit rubļu, tikai palaidi mani dzeivu."
Kolps jū izlaidja, a pats atbraucja da sātai. Saiminīkam jis pastuostīje, kai jis padarīje i atdjavja jam naudu. Saiminīks i kolpam vjāj īdjavja pīcus rubļus. Lelu laiku vys bije lobi, saimineica barova cīš lobi, visi kolpi i pots saiminīks bije cīš prīcīgs. Tod vīnu raizi nazkai saiminīka nabije sātā, kolps pamanīje, ka ustobā z golda guļ nazkaida capura. Kū jam tagad padareit? Zam vokora i saiminīks atbrauc, kolps jam pastuostīje kas par lītu: "Klus, saiminīk, as zynu lobu lītu."
Vokorā saimineica kolpam pakluo vītu nazkur aiz cepļa, i sacīje z kolpa, lai īt gulātu. Kolps sacīje : "Man tī korsts, as šudiņ atsaguļšu kur nibejs cytur."
Pi lūga bije saimineicys gulta, kolps tymā i īkrita. Saimineica jū dzyna pa ceļi, aļi saiminīks pascīje, lai guļ. Kolps apvylka snuotiņi i guļ. Par nascik garu laiku nazkas syt lūgā. Kolps atdarīje lūgu i īlaidja jū ustobā, tai kai bije tymss, nikuo navarēja radzāt. Vīss atsaguluos ar kolpu, i suoka kū tī runuot. Kolps izvylka nazi, i atgrīzja jam cackys (dzimumu organus), gosts suoka klīgt, i izskrā uorā par lūgu.
Kolps nikuo nasacīje, z reita pīsacjeļīs jis pastuostīje saiminīkam, kai jis padarīje. Saimineica manīje, ka nazkas nūticss. Reitā agri jei lūpus izdzyna gonūs. Tī saimineica izdzierda, ka juos draugs cīš navasals. Atguoja da sātai, jei dūmova izcjapt kū nabejs, i nūīt apsavjārtīs. Kolps pamanīje, ka saimineica nazkū caps, jis meiklī īlyka gosta cackys. Saimineica izcjapa pluocini, i nūguoja da draugam. Iguoja jei, padavja jam pluocini, a jis nikuo i runuot nagribjāja. Draugs sacīje : "Paruod mjāli."
Saimineica jam paruodīje mjāli, jis pajāmja ar nazi i atgrīzja. Saimineica suoka burbuļuot. Jei burbuļuodama skrā da sātai. Kolps cīš nūsabeida i dūmova, ka jam byus nalabi, jis sasalasīje i nu saiminīka pa ceļi. Tai saiminīks palyka ar sovu saimineicu, kurai bej atgrīzta mjāļa.


text:
Pyrma ituo gods Latgalīšu kulturys goda bolvys “Boņuks” padūšonys sovu 2016. gods pavasarī žurnalam “A12” veiduotū interveju ar pārnejuos “Boņuka” bolvys laureatu Aņsi Ataolu Bierzeņu pīduovoj Lideja Lubuone.
Kai tys gadejuos, ka par sovu nūvadnīku varim saukt reidzuonu, “Maskačkys spieļmaņu” muzykantu i datorzynuotnīku Aņsi Ataolu Bierzeņu?
2003. godā sasprīžu, ka vajag dzeraunē sātu. Latgolā juos tūlaik beja cīš lātys – par tyukstušu varēja nūpierkt ar nazcik hektaru zemis. Es nūpierku nadaudz duorguoku, a taidu, kas maņ cīš īpasatyka – ar ustobu iz diveju golu, lelu myura klāvu, oku iz olūta, lobim sābrim, lelu zemi vīna gobolā apleik sātai, tyvuok pi Reigys, a jau eistynā Latgolā ar šmuku volūdu.
Tovs dzīšmu albums “Pasaver“ itūgod Latgalīšu Kulturys goda bolvā sajēme Boņuku par lobuokū davumu šlagermuzykā, i īprīcynuoja klauseituojus ar melodejom ‒ spraksteigom kai guņkurs i smeļdzeigom.
Koč i Latgolys kuļturā, i sabīdryskajā dzeivē asmu darejs daudz, ite pyrmais Boņuks, kū sajiemu. Nazcik reižu beja nominacejis, a nazkai da gola nikod nasalūbe. Deļtuo beju prīceigs, skaidra dzela. Žāļ, ka navarieju jū sajimt kluotīnē, kam beju jau izslūdynuots mekliešonā i deļtuo nu Latvejis nūbraucs politiskajā emigracejā. A mes nūsvietejom i svešumā. Aļbums “Pasaver“ – ite muna nazcik godu dorba apkūpovums, vaiņuks. Nui, naasmu juo cīš reklamiejs, kam deļ maņ svareigs na muzykys bizness, a vareiba rodūši izapaust. A tī, kas var tovu dorbu nūvērtēt, jū atrass i bez lelys reklamiešonys.
Cyta vydā, godus treis raudzeju dabuot deļ juo izlaisšonys naudys – kur tik nadevu projektus, tymā skaitā i nazcik raižu LRAA Latgolys kuļturys programā. Nadabovu ni kapeikys i golā izlaižu par sovu naudu. Tys tai, puordūmim ap projektu viertiešonys i finaņsiejuma daškieršonys kvalitetu.
Puorsteidze ar aizmierstim i nazynomim vuordim ari dzīšmu teksti suleigā latgalīšu volūdā, kai jius sasatykot?
Pa izaceļšonai asmu puskrīvs/pussielīts aba, kai Leivuonā soka, puordaugavīts. Muote īt nu Picera (juos babys i dzedi nazkod atguoja da Moskovys mīsta nu Rjazanis gubernis). Tāva radne īt nu Naratys. Tī volūda taida pat kai i Latgolā, izškireibys napalelys. Školys godūs suoču aktivai nūsadorbuot ar folkloru, tī jau vajadzēja dzīduot vysaiduos izlūksnēs, tys mani cīš aiziņteresēja, suoču iņteresētīs ap dialektologeju, raudzeit runuot ar vysim jūs vītrunuos. Partū i latgalīšu tekstūs montoju senejus, originalus i lokalus vuordus, kas paruoda volūdys šmukumu i spāku. Pa manim, nav jāgys raksteit dzīsmis pusčyuļu volūdā aba tai saucamajā trešajā dialektā – baļtīšu vuordim ar latgalīšu izrunu. Ka dor, dor kvalitativai, vaicoj eistynus vuordus i formys.
Braukalādams folklorys i lingvistiskuos ekspedicejuos asmu dajiucs vysod dasamāruot informanta runai. Tys jau nūteik nauošmai, automatiskai. Var saceit – jau taids kai profesionalais idiotisms. (Smejās.) Napaseņ puors mienešus vuicejūs Meksikā – tī sasavuiceju runuot spaniski jūs variantā. Nūbrauču da Kubys – tī jau vysā cytaiž runoj, pīvadumam, nūrej gola “s“, soka na “tres“, a “tre“. Par puors dīnys jiutu – jau dasamārovu, izamej muna volūda.
Piec bolvys sajimšonys beja ažiotaža, ka esi lelai daļai klauseituoju nazynoms, naesi pamonoms šovūs, koncertūs, aptaujuos..
Šļagermuzykys golvonuo publiskuo scena – ite šlageraptauja Latvejis televizejā. 2011. godā tī pīsadaleju ar dzīsmi i klipu “Babeņa“. Tys beja interesantai, a tūlaik saprotu, ka tuos dzelys nanūteik tik vīnkuoršai: padūd dzīsmi i gaidi, lai tauta nūviertej. Tī, kas pajam pyrmuos vītys, iz ituos dzelys izdūd cīši daudzi laika: losa parokstus iz gazetys lapeņu, syuta viestulis “draugūs“, spamoj pa e-postim. Maņ tik daudz laika nabeja, partū finalā naizguoju.
Vāluok pīduovovu Babru Arvidam vēļ puors sovu dzīšmu, jis interesis naizruodeja, muni dasacejumi nazkur “pagaisa“, a jū baksteit da dabaksteišonys maņ nabeja ni laika, ni gribiešonys.
Dzeivē vajag īt na pa vīgluokū voi izdeveiguokū ceļu, a pa ceļu, kurs tevi iņteresej, redzīs svareigs. Tūlaik nu dzeivis byus jāga. Kū vacuoks teiku, tū vaira itū saprūtu. I, ka jaunom dīnom beju gotovs puorsadūt, kab aizpeļneitum vaira, to tān jau puorsadūtum tik situacejā, kod vysā nabyutu iedīņa sātā.
Pīvadumam – nikod naasmu halturejs ar sintezatori. A varātum. I byutu vīgļuok. I naudys vaira. I sprostai publikai lobuok patyktu. A nagrybu. Partū ka na deļ naudys es ar muzyku nūsadorboju.
Cytūs dorbūs tys pat. Saceisim, dzeraunē dorbus ari doru deļtuo, ka maņ pateik i ruodīs pareizai tū dareit. Pīrokstu projektu LADā partū, ka grybu jūs dareit efektivuok, ar leluokim rezultatim. A tūlaik LADs grib, kab tyktum par naudys kolpu. A es kolpoju idejai, na naudai. I LADs mani par tū struopej.
Ka labi, pa idejai, dareisi sovu dorbu, tūreiz nauda atīs poša. Nui, mozuok, vāluok, a tev tiks. Navajag ap jū dūmuot, iz juos oreņtētīs, juos dzeitīs.
I vajag par sovim idealim stuovēt da gola. Saceisim, 13. janvara dzelā. Nūguoju tī, da Seimys, pa puorlīceibai. Skaitu, ka reikovūs adekvatai i pareizai. Tūlaik vaļsts aparats mani raudzeja salīkt. Maņ “tikai“ vajadzēja pasaceit, ka pīzeistu vaini, i jī byutu atsašyvuši. A navaru pīzeit vainis, ka pa sovom sajiutom asmu darejs pareizai, tautys i vaļsts lobā. Es navaru nūdūt pats sevi, sovu ticeibu, koč i maņ tys byutu izdeveigai. Rezultatā tān navaru ībraukt Latvejā i, ka nikas naizameis, navariešu ībraukt vēļ 14 godu. Smogai, jiutūs nūdūts: i nu vaļsts, pi kurys naatkareibys atjaunynuošonys dalyku sovu (tūlaik škoļnīka) rūku, i nu ļaužu, kuri tuodā vaļstī i ar taidu režimu dzeivoj i daža narauga nazkū izmeit. A, ka vēļ reizi byutu taida pat situaceja, nadareitum cytaiž.
Grybu varēt dzeivis golā pasaceit: es sovu idealu nanūdevu, es sova gūda napuordevu. A gryuteibys cylvāku gryudej. Ka mani dzeive nabyutu tik daudzi sytuse, es nikod tik daudz naīsavuiceitum, tik daudz nazynuotum i namuocātum. Šaļtim verūs iz tūs, kas vysu sova dorba dzeivi atsiedejuši vīnā kantorī i vīnā biņdzjukā, i dūmoju: nu vīnys pusis, cik labi, ka tik vīgla dzeive; a nu ūtrys – kū jī ir redziejuši, kū jī sovim unukim pastuosteis?
Pastuosti par cytim dorbim Latgolys kulturys dryvā, zynu, ka taidi Tev ir?
Vīns nu vacuokūs projektu – kūpā ar Kūceņu Armandu taisom baļtīšu-latgalīšu vuordineicu (vuordineica.lv). Niule jamā jau 22 tyukstušys vuordu.
Nazkod iztaiseju pyrmū portalu latgalīšu volūdā – latgola.lv. Tān juo naaktualizeju, vajadzātu dasaisteit finaņsiejuma (voi tolcuonu) i jū piļneibā atjaunynuot.
Asmu aizrakstejs i izlaids vērtini vacūs Latgolys muzykantu disku: aulejīšu cymbalista Jakoveļu Juoņa, vuorkovīšu garmanista Patmaļnīku Juoņa, bubynistu Pynupu Juoņa i Verebu Pītera, Baļbinovys boltkrīvu garmanista Namoviru Pītera.
Ar munu kapelu “Maskačkys spieļmani“ asam īrakstejuši daudz latgalīšu tautys dzīšmu, spieļovuši daudz latgalisku balu. Varim bez špikeru atspieļuot vysu nakti (9‒10 stuņdis), dzīduot tikai latgaliski i ni reizis naatsakuortuot. Cik asmu sasaskuors, siņtezatorščiki tuo navar.
2009. godā ar Bytānu Agri izgluobu Latgolys Radeju nu puordūšonys i puorīšonys iz baļtīšu i krīvu volūdom. Pārņ pīstatejom latgaliskys ceļa zeimis iz Rudzātu pogosta ceļu. Pārņ taipoš deļ bārnu izlaidem maļavuojamū gruomotu ar latgalīšu puorsoku. Itūgod planavojam izlaist vēļ vīnu. I vēļ daudzi vysaidu mozuoku dzeleņu.
Soka, ka duorznīkim ir “zalī piersteni“, a voi muzykants (moš Tu sevi vaira ar kū cytu ideņtificej, varbyut esi vīnkuorši CYLVĀKS?) redz pasauli sovaižuok kai cyti?
Paļdis, ka aizdevi itū vaicuojumu ituodā – korektā – formā. Žurnalisti vysod rauga ībuozt cylvāku vīnā ramā, pīraksteit “muzykants Bierzeņš“ voi “bitinīks Ūzuleņš“. A cylvākam tok var byut deveni dorbi, omoti, interesis, školys… I navajag juo buozt vīnā maisā tik deļtuo, kab varātu sova roksta eisuok pasaukt. Cylvāku pormej vyss, kū jis dora. I, zynoms, es naasmu izjāmums. Vysys munys školys, vysi dzeivis celi i naceli pamatuši manī i munā pasauļa redzīnī pādus. Darejs asmu daudz i vysaidys dzelys, nikod naasmu beidīs nivīna dorba. Kod maņ vaicoj, kai es atsapyušu, atsoku, ka nu vīna dorba cytā dorbā. Nui, cylvāks, navar vysu laiku dareit tik vīnu dorbu. A nu goreiga dorba var atsapyust mīsyskā, nu mīsyska – goreigā. A muzykaliskā dorbā – nu obeju.
Tok vysod ar nasaprašonu asmu vierīs iz tūs, kuri brauc da Turcejis voi da Egipta voi krīvu laikā – da Kryma, atsapyustu. Voi jim nav kuo dareit? Laika par daudz? Naudys par daudz? Tok nūbraucit da dzeraunis i atsapyutit. Es nūīmu da jiurmaļa, nūsamaudoju i par desmit mynotu jau jiutūs nakomportablai, gribīs īt nazkuo dareitu, kaids tolks tī saulē slynkuot?
Voi vokorim sēd i verās televizori. Tok lobuok gruomotā paskaiti, pīroksti kū nabejs, padzīdi, pavyn.
Muzykanta omots, zynoms, nazkū dadūd tam, kai tu redzi pasauli. Pa pyrmam, satīc daudzejus cylvāks. Pa ūtram, redzi jūs prīcā, kai jī izaklaidej, īdzārušus, tys zeimoj – breivuokus i atkluotuokus. I deļtuo vari jūs lobuok īpazeit, lobuok saprast, kas tautā nūteik. A pa trešam, nui, vari radeigai izapaust, vari sovus puordzeivovumus izlikt muzykā, tuo nu jūs atsabreivuot i ari izsaceit cytim.
Imants Zīdūņs (Ziedonis) īvodvuordā pyrmajam “Daugavas raksti” laidīņam sacejs, ka vītys ir juosauc vuordūs, tūlaik juos atsamūst, voi ari Latgola Tev pasaruodeja kai apkluss muzykys instruments, ka Rudzātu pogostā Ūšys molā vacajom solom liki runuot?
Vysur ir sovs šmukums, vajag tikai gribēt juo īsavērt. Kaidom acim vērsīs iz pasauļa, tuodu jū i redzēsi.
Kai cytur pasaulī nūteik, voi cylvāks kai pyrmū par sovu pījam na tyvuokū, a tuoļuokū/oficialuokū identitati?
Cylvāki ir leidzeigi vysā pasaulī: jī pa lelumam gryb īt oficialū ceļu, partū ka jim ruodīs, ka ite lobuok deļ jūs i jūs bārnu: bārnam byus vīgļuok školā, augstškolā, dorbā… A jī naīdūmoj, ka atjam bārnam tū, kū poši sevī nanūviertej, kas pošim ruodīs pošsaprūtamai. Ite kai pastateit cylvākam iedīni i dzierīni, a atjimt gaisu – gaisu tok mes ari nanūviertejam, jis mums ruodīs pošsaprūtams. Cikom juo nadatryukst. Rezultatā izaug bārni bez sova „es“, bez sovys identitatis. Kaiba jī ir i tys, i tys, a byuteibā nav ni tys, ni itys. Cyta vydā, Rudzātūs tān daudz taidu bārnu, kas narunoj latgaliskai, čyuļojās. A Leivuons vysā pylns ar taidim: latgaliskai narunoj, baļtiskai „lauž“ ar akcentu – kas jī taidi ir?
Nui, ļauds vysā pasaulī ir orientāti iz izdeveigumu. A vaicuojums, kaida ir vaļsts, kaida – pošvaļdeiba? Vaļstei vajadzātu byut gudruokai, paturēt vītejū identitati, a pošvaļdeibai vysā vajadzātu par jū īstuot ar vysom četrom depem. Dīvamžāļ, Latvejis vaļsts ir glupa, jei veicynoj asimilativūs procesus. A kaida ir Leivuona pošvaļdeiba, mes redziejom pārņ – kod pastatejom Rudzātu pogostā ceļa zeimis latgalīšu volūdā, pošvaļdeibys reakceja beja naadekvata: īrunuošona zeimis atjimt, administrativūs protokolu stateišona, grazeišonuos. Byutu pasacejuši paļdis, ka jūs vītā dorbu padarejom, i par breivu, tolkā, kū jī, sādādami iz olgys, vysim itim godim nav variejuši izdareit. Voi pasavuicejuši nu Kuorsovys nūvoda, kuri poši stota zeimis latgaliskai i pret vaļsts volūdys centru atsatur.
Pastuosti par sovu pietnīciskū dorbu..
Kod īstuoju doktoranturā, sovu temu izdūmovu pats. Deļtuo puorguoja cīš daudzi laika, cikom vysu izkūžu, atrodu, puoreksperimeņtieju, pīraksteju. Ka temu īdūd vadeituojs, tūlaik īt mudruok, kam ir, kas dapaleidz.
Raugu definēt atstotumus storp cylvāku volūdu plotā nūzeimē: i vītrunu, i dialektu, i volūdu. Doru ar diveju tipu datim: fonetiskajom transkripcejom voi runys fonogramom aba aizrokstim. I tūlaik iz itūs datu konstrueju statistiskus modeļus. Itū temu izalaseju, partū ka atbuoda politiskuos spekulacejis ap volūdys temu (tymā skaitā i ap latgalīšu volūdu): ite volūda voi dialekts, volūda – ite dialekts plus armeja i flots i tt. Juobyun skaidrim, skaitliskim kriterejim, ar kū itaidys spekulacejis izklaideit.
Niutik disertaceju dabeidžu, partū ka iz gods maņ beja daškierta stipeņdeja deļ juos daraksteišonys. Koč, zynoms, kai i mīsta navar dastateit, tuo i zynuotnē: kū dziļuok kas, tū vaira redzi, kū vēļ vajadzātu dareit iz prīšku.


text:
Tai tys beja. Tai tam byus byut.
Kurs pīdzims, tam juomierst. Kurs var paēst, tam juoād. Kura navar apēst, tuo i naād.
Kurs jau meičaule bejs, tys par meičauli i paliks. Ka gribi dzeivuot, juodzeivoj – juosyt pretim i juosatur. Nikaida žāluošonuos ite napaleidzēs. Juodzeivoj!
Kab na ituos zynuošonys, Dekters byutu propuļs ar vysu sovu klybū kuoju.
A kas jam tei kuoja? Ka cylvākam ir pruots i saprasšona, kam jam kuoja vajadzeiga. Iz balim skrīt? A voi ta jis natyka izadoncuojs sovā laikā? Sīvys dabuot? A voi ta jam juos juomeklej? Pošys atskrēja, kluot dasalyka. Tik tuo dorba beja kai izalaseit pošu šmukū i iz zagsu nūvest.
A kuozys, kuozys… Taidu kuozu nivīnam nabeja bejs i nabyus. Kolhoza komjaunīšu kuozys – kartenis i roksts tyka vysuos rajona i republikys avīzēs, korespondenti stuovēja pi zagsa i raudzēja nūgiut, kai Arvīds Dekters izīt ar sovu jaunū sīvu Snežanu Dekteri. Kas tī vaira atguoduoja, kur tī korespondenti piec palyka, kur kamerys – dzēre i doncuoja leidza vysim. Taids nūtykums – jaunajam kolhoza prīkšnīkam kuozys. Atguojs nu dīnasts, jis par reizis tyka omotā. Ar vysu kuoju. Kab na tuos valna kuojis, varbyut vēļ natycātu – kur slaistiejīs, kur bejs. A tai – nūpītnys delys, nūpītna dariešona.
Kuozys beja kai nivīnam. Ļauds, izacītuši pieckara nabadzeibys, beidzūt beja iz zaļa zora. Par dorbu kolhozā suoce moksuot vaira ni tuos kapeikys kai agruok. Vaira ni maiseņu gryudu par izstruodis dīnom, a tūs gryudu pītyka i vaļstei, i kolhozam, i kolhoznīku cyukom i telim.
Cik bucu ola izdzēre, cik nakšu atdoncuoja. Taišni rudzi jau beja lykti zam jumta, a buļbys vēļ nabeja kustynuotys. Nu kuozu golda vysi lykuos lelajā kolhoza buļbaitē, dzīduodami i spālādami. Garmoška rūkā, papirosa zūbūs – sēd muzykants iz buļbu vazuma i spielej, a jaunuos meitys palākdamys traktoram pakaļ ar vysim spanim i skalinem. Oi, ļusteigi laiki beja!
I buļbys nūroka, i konusūs saroka, i iz bazu nūvede. Skaiti, valsts planu izpiļdēja i puori palyka. Cyuku medeibuos pa rudiņam vēļ cik vepru nūguoze. Dekters zynuoja, kū medeibuos pasaukt – vysi glavnī rajona veči ar vysim sovim čynim i medalim puorbraukuoja. Vysa jaunuokuo tehnika tyka jaunajam prīšksādātuojam – jis muocēja i ar mēli pagrīzt, i rūku dalikt.
Cyts put ar puteišonu uorā i nu apsleikuša teiruma volkoj buļbys ar sokumim i piļsātys kantoru buobu rūkom vēļ pa oktobra. Dekteram to nā – buļbu laiks ir buļbu laiks. Līkās ar vysim traktorim i trapakim teirumā, cikom laiks turīs, a tod i bals – ļauds guoja dorbā kai smārāti. Bez bala, skaiti, nav ni kulturys, ni saimisteibys – ka nabyus tev jaunūs ļaužu, propuļsi ar vysu tehniku. Deļtuo balu Dekters stypri dasavēre. Bez balu izput vyss. Cikom vēļ tei kuoja kai kuoja beja, i pats laide pa zalu tai, ka putēja vīn. A piec jau tai pamazeņam, pamazeņam. Doncuot Dekters ļūbēja – par reizis cyta dzela, sirds podlāc i pruots cylojās.
Nu suoku kulturys nomā naguoja a nikai. Beja nūsalasiejušys nazkaidys dzejūļu skaiteituojis. Kai rudiņs, tai jom jau, verīs, dzejis dīnys. Pošā buļbu i lynu laikā volkojās ar nazkaidim dzejnīkim – ni taids dzejnīks buļbu zyna, ni buļbys juo. Kurs pruoteigs cylvāks pošā rudiņā laikā var jimtīs ar dzejūlim? Zīmā lai koč ludzenis skaita i vuicuos nu golvys, a pa rudiņam dorbs dag. Kaida tī dzeja, pa besim! Cikom jau Dekters parāda pastatēja – bez bala nikaidu dzejnīku. Nabyus bala, dzejūļu tu ite naskaiteisi!
Atjēme kai ar rūku. Par reizis ļauds aizainteresēja par kulturu. Par reizis i izslaukums fermuos cēlēs – kura slaucieja pacīss, ka jai bareibys laikā napīvad i da seļsaveta iz balu nateik. Gūvs pabaruotys, sāst traktorā i brauc piec kulturys. Daža jauktū kūreiti sataiseja, divdesmit buobu i treis veči. Da i kaidi tī veči – vīns jau nu dobys narikteigs, pasysts iz augšu i kolekcionej markys, vacūs prasus i patapona platis, ūtram sīva nūmyruse i niu meklej jaunys, trešam bais, kab sīva vīna nasavolkuotu pa pasauli.
A puišu vajag. Bez puiša bolsa i buobys naskrīs pi kulturys. Dekters tai dzelai pīguoja zynuotniski. Jis beja vuiciejīs par lauksaimnīceibys specialistu, jis zynuoja, kuo cylvākam vajag. A nikuo daudz navajag – kab jumts byutu iz golvys, pylna bļūda prīškā i kab meitom byutu puiši i puišim meitys. Nabyus ituo pādejuo, ļauds puorsakaus i pi pylnys bļūdys kai vepri pi silis. Nabyus ni tolka, ni sajāga. Vajag kulturali: meitys i puišus salaist tai par gabaleņu kūpā – lai gors pasaceļ i buobys mozuok pliešās, a puiši nadzer tik daudz šņopsta. Skaiti, kulturys nomā to iz skatuvis nadzers. Da i ka dzers, kluseņom, kuļturnai. I ka byus sova meita pi suona voi cerejama bryute, nadzers i tī. A kam Dekteram dzāruoji vajadzeigi? Symtu godu jam jūs navajag. Partū Dekters pasyuteja sadzeivis pakolpuojumu kombinatā streipainūs bruņčus i biņdziukus deju kolektivam. Divdesmit puoru. Jam jau saceja – troks i byudams. Kur iz leidzonys vītys divdesmit puišu dabuosi? Kurs pruoteigs cylvāks īs laksteitu ļaužu prīškā nazkaiduos lyna stabulēs.
Tai dzelai vajadzēja daīt i ar spāku i viļteibu. Kuo navar pajimt ar spāku, tam var īstuosteit, cik vajadzeiga kulturala atpyuta. Kurs nadoncoj i slaistuos pi dorba, tam nadūd ni kolkoza kombaina sīna pļaušonai deļ sovys gūvs, ni uordeituoja syudu vesšonai i traktora aparšonai. Ilgi to tu, makans taids, pasaslaisteisi! Mudri viņ vysi kombaineri i fermu operatori mīdzēs pi doncuošonys. Kurs navarēja Dekteram patruopt, mudri viņ aizalasēja iz gorodu voi iz tim neikuļu kolkozim. I lai losuos pa besim. Tī jam i vīta. Ka namuok dzeivuot kai cylvāks, to tī ni aršonys, ni eceišonys.
Partū otkon jau piec kaida goda voi div upismolys estaradē pastatēja jaunus beņčus i sareikuoja zonys dzīšmu i daņču svātkus. Vysi kryumi beja butylku pylni. Tok kas kuozu piec tam spruka! Jaunim ļaudim dūd tik valis sasaūstēt. Jau par laika, verīs, otkon juoguodoj dzeivojamuo plateiba kolkoza specialistim i bārnuduorzā vīta. Cytim pa pasauli juoskraida i pi dorba guculi juomeklej, a Dekters iz zaļa zora.
Ka jam itai labi lūbēs ar kulturu, Dekters gribēja pi vīna pastateit i simfoniskū orkestri, tok rajonā suoce apsasmīt – muzykys šam aizavajadziejs. Gūvim zam astis tova opera i balets!
A kuo ta nā? Gūvim vajag slauciejis i syudu miezieja. A slauciejai vajag miezieja i mieziejam slauciejis. Kur jī vīns ūtra dabuos? Tok na jau klāvā pi gūvs astis. Taidys dzelys nūteik balā, a balam vajag muzykys. Vēļ vaira – balam vajag pošam sovyys muzykys, lai nav juoskraida pa pasauli i juomeklej vysaidi plenderi muzykanti. Bess to jūs zyna – pajimsi taidu muzykantu, a jis da reita i nadakiukuos. Apsamaus kai teļš – ni tī muzykys, ni mīlesteibys. Vajag kuļturnai – gluozi, divejis, a muzykantam juospielej da reita gaismys. Cikom reita slaukšona i pādejī puori īt paceli.
Ka ni vasalu orkestri, to taidu spraunu pošdarbnīku ansambli Dekters dabuoja gotovu. Skripka, garmoška, nazkaids pyušamais ar lelu trubu, bess juo taida zyna. Beja klubā i klavīris. Paulam labi dapas, par reizis cytaiž skaņ. I pošam gribīs leidze viļkt, eku, kai sābru takšam, kas kauc leidza teļvīzeram i radejai, ka tī kaidu simfonisku gobolu palaiž. Ka kurs muok klavīris paspēlēt, par reizis cyta skaniešona. Až lūgi uorā juoceļ.
Taidi bali beja. Ļauds ļusteigi dzeivuoja. Kurs jau nūsadzēre, to nūsadzēre. Duraka i blise naizvuiceis. A ka kurs gribēja dzeivuot, tys i dzeivuoja. Eku, Sileņu puors lai. Deveni bārni, poša kantorī papeirus cyloj, jis iz smoguo par šoperi. I voi ta švaki dzeivuoja. Īdeve pošu pyrmū līvānīti sātu, pasauce orkestreiti, korespondentus, laikam sastais voi septeitais dāls puorgrīze baņti, dzeivuoja kai Dīva ausī. Sovs klieveņš, sova ciuceņa, pusūtrys sotkys zemis, jei dzīd kūrī, jis pyuš trubu. Ni dzeršonys beja, ni bārni appleisuši staiguoja.
Ni tai kai šudiņ. Dekters ryuc viņ. Itūs valna slaistu pīsaplidiejs kai nalaimis. Kolkoza laikā cyta dzela beja. Kurs slaistējēs, tam par reizi izsyuteja viersā komiseju. Pošu iz atskurbtuvi, bārnus pa bārnunomim. Izauga cylvāki koč. Nasaslaistēja pa pasauli, suņus sizdami. Ka jau ar kuru natyka golā, vys varēja kai izagrūzeit. Ka nikai cytaiž, komsamoļcūs palaide iz Sibiri struoduotu voi prūm iz armeju. Tī vysus smutus puorkristeja.
Niu vyss pasauļs ar kryumim aizaudzs. Voi ta agruok itai beja? Ka kurs turēja gūvi, vysys gruovu molys apkaustēja. Vys sīna pīpļuove. A niu izalaiduši kai smyrdakli, sēd iz zemis, audzej usni i vuolyudni i vēļ jim vaļdeiba švaka. Kas ta, atīs tei vaļdeiba i tev nu pakalis šērvi nūšaravuos? Ka pats naveižoj čūksta nūslauceit, to tī ni vaļdeiba gluobs, ni dabasu vara. Taidam peikstuļam pa taisnu grobā. I to jam švaki byus – vaira navar dzert i peipēt.
A pasoki, par kaidu naudu itī nabarāgi peipej? Kuram besam sātā pensioners, to tys jau bagaturs. A cyts volkojās pa dzerauni i kļaņčoj – dai lat, dai lat. Pi Dektera nalein. Zyna, ka dabuos tū “dailat” reiklē.
Bejuse Dekteram vara, jis pajimtu blisi i itūs vysus ištukanus dalyktu kryumu cierst. Pa vīnam zareņam. Lai laiza koč ar mēli.
Izalaiduši kai teli – ni dorbs jūs zyna, ni jī dorba! Voi ta agruok zeme cytaida beja, ka vysi dzeivuot varēja?
Kū tī. Dekters ituo laika nasaprūt. Kas itī ir par ļaudim, kas par cylvākim. Kas tī par laikim niu, ka nav nikuo iz pasauļa i nikam nav nikaidys vierteibys. Trynās cyts caur cytu, a pi nikaida loba gola nateik. Kai apmauti.
Jis verās iz pasauļa – ni to rauduot, ni lomuotīs. A ka nivīna rikteiga cylvāka. Kotram sova vuts. Kurs vēļ grybātu struoduot, tam otkon naudys nav. Kuram nauda teik, tys pīpierk mašynu i juodelej pa pasauli, zivs giudams i meža zvierus saudeidams. Pasoki tu taidam, ka juostruodoj, jis i tevi nūsaus. Ka nav parāda, to itī napastateis. Itaidi tik izvess iz lelceļa.
Kod Dekters jauns beja, vyss beja nazkai cytaiž. Lai juo klauseja voi naklauseja, a spāks i taisneiba beja juo pusē. Lai kai ņaudēja pretim, a jau, verīs, piec laika pyuš juo stabulē. Partū ka Dekters zynuoja, kū dora. Na par veļti jis beja lauksaimnīceibys specialists – treis godi sovhoztehnikumā, gods augstškolā i cik žurnalu i gruomotu. Kab tei dīnasts napamaisiejuse, jis byutu izavuiciejs par agronomu i byutu ministrs. Jam jau vysi saceja – kuop iz augšu, kuop iz augšu. Da kaidu tī augšu. Kai īraudzeja “napabeigta augstuokuo”, tai vysys augšys pagaisa.
A kam Dekteram augša i ministreja, ka jam beja juo kolkozs. Dori, kai pošam pateik. Ka tik plani i saisteibys izpiļdeitys, īsmierej eistajā caurumā, pakvālej tūs pyut i palaid pasauļa skriejiejus partejnūs i dzela dareita. Vyss īt kai smārāts.
Rajonā jau runuoja, ka Dekteram nav vysi sātā – cyts pierk slaucamūs aparatus, a cyts garmoškys. A bez garmoškys nivīns aparats naslauks, ka nabyus cylvāka, kas jū dalīk zam ciču. A cylvākam vajag ļusteišonuos. Bez muzykys izput vyss.
Tai Dekters saceja i rajonā, i korespondentim. A tūs beja kai sisiņu – to taida gūdolga, to itaida. To sugys telis, to izslaukumi, to dzeivsvora pīaugums. Naticēja, smējēs. A lai smejās. Kurs pasasmīs, a kurs i pa nūpītnam. A jam sova znaja. Pasasmēja pi seve i dareja sovu. Īpyut tu taidam!
Lai jau cylvākim teik. Kū ta jī besi raksteitu sovuos avīzēs, ka nabyutu Dektera?
Kai rudiņs, tai otkon medeibys. Cyukys atsabaruojušys nu vosorys, pīsaplidiejs da besa – jem tik blisi i sauņ. Dzeiva gale lein nu meža uorā. Īkur sūmu pierti mežmalī pi azara, aizvad večus iz masta. Cik jī tī pasasauda, jau iz pierti. Kur ta tuos cyukys liksīs? Pošys leida zam blisis.
Kai reize pats bīzais Drabāku mežs pi pošys buļbaitis – siedi i piļņavoj, kur jau kaida cyuka smeceri pabuozs. Pastoti prīkšnīku taišni pi egleišu jaunaudzis i gaidi. Napuorīt i ilgi laika, jau cyukys kai krelllis vērtinē šaun nu meža uorā. Vēļ pagaidi, pagaidi – lai vysa parapeja izlein uorā. I tod kai mauc nu blisis, tai cyuka aizarākdama podlāc i apkreit gar zemi. Kuojis viņ nūspirinej!
A kur tūreiz divi pārnejī vepri nūsastuoja placs pi placa i ministrejis vecs, tī tūreiz struoduoja taids Augusts Kursīts, kai pestēja viersā, tai obeji gotovi iz vītys. Ministrejā vēļ ilgi zynuoja Dektera kolkoza. Tyka i putjovkys iz sanatorejom, i uorzemu delegacejis brauce. Tai i dabuoja pyrmūs buļbu kombainus i materialus jaunajai upismolys fermai.
Kū tī i runuot. Kurs jau puiss kai ūzuls, tam nikaida klyba kuoja navuodēs. Ka kuram golva ir i rūkys eistajā vītā. A vītā Dekters beja vysod. I kolhozā, i seļsavetā, i niu pogostā. Tik ka niu tei veseleiba na dīzkū.
Iz taidu cylvāku pasauļs turīs. I taidi cylvāki pi pasauļa turīs.
Tai tys beja, tai tys byus. Nikai cytaiž tī navarēja.
Rozpliets kuojis, Dekters stuovēja iz ustobys slīkšņa. Biksis grumbuodamuos kryta puori zuoboku kaļovom, gumejnīki nūbrysti ar dublim. Jau kur pavasars, a vys navar i navar rimtīs – tik jau podkaļss, tik jau otkon leits sukoj, tik otkon vīni dubli grīžās.
I kas šeilaiks taidi par laikim! Zīmu, vosoru vīni dubli. Agruok tok zīmys beja, tok koč solts turējēs. Niu sypnej snīga iz nojabra svātku, pasaļdej, pasaļdej, a jau zam Jaunuo goda vyss otkon plyks. Ka, dzie, mož febralī kaidu šaļti pasaļdej, tik tuos i prīcys. Ni tī Zīmyssvātku, ni Lelys dīnis.
Da i kaida tī Leldīne. Agruok koč puiši veižuoja leigačys pastateit. Sadzyna stulpus kolna golā, īsēja stričūs dieli – kai laidi, tok, dūmuot, puori puspasauļam puorjuosi. Meitys čērce viņ i givuos puišim ozutī, vot, i dzimsteiba beja, i vyss. Niu ni te vaira puišu, ni byušonys. Stabarāgi taidi, pakar kūku storpā stričeitī i kirinejās. Ni tī spāka, ni dorba veikšonys!
A vosor? Vīni leiti. Miercej i miercej kai iz pyudeišonu. Agruok kai guoja, to i atguoja tyucs, nūleja, nūgrudinēja, izaspardeja, nūsukuoja i aizguoja. Kas saleja, tys to i saleja. Saleja i izkolta. Niu atīt taids valna susliņs i miercej nedeļom. Ni tī sīna pīpļaut, ni pyunē savest. Atīt taids mierkačs i myrgoj sutkom i nedeļom – ni tī leita, ni naleita. Tik vysu prācu izmaitoj, sapyudej i vaira nikuo.
Niu pat. Pats pavasars īt viersā, a vyss pogolms pīdzeits ar dublim. Iz teiruma jau zuoleite lein, a ite nazkaida kiula staipuos. Sīvīši vys rauga sakast i sagruobuot, tok kas deve. Da i kū tī besa nūkassi, gruobeklis pīsadzan pylns ar dublim. Cikom jau zeme napakaļss, naeimi i kluot.
Jau īvys zīdēt taisuos, jau unučkai kuozys piec napylna mieneša, a ite pa sātu vīns vīneigs naparāds. Da ka nav puišu, to itī to pasauļa napaceļs! Buobys brunčūs īsagivuši, gaida nazyn kuo. Pajāmuši, koč graņts atvaduši, vys sausuoks tyktu. Nā, Magda pasacēja – žvyrs ustobā nessīs, a tī i sēd, i buobys klausa. Ar buobys gudreibu tu tuoli tiksi! Taipat niu dubli nasās! Pakluojuši byutu egļu zoru pi slīkšņa, besa tī žvyra voi kuo radzātu. Koč kuojis sausys. A niu stupojīs kai pa mīlem.
Da i agruok greidu taišni ar žvyru i tryna, koč bolta i stuovēja. Niu pīsajāmuši nazkaidys pasauļa gudreibys, muozoj ar nazkaidom eļnis kruosom. Taipat tei greidys kruosa nūīt vysa zemē i iz pavasari plyki dieli viņ speid! Agruok nūtryna nedeļā reizi voi divejuos ar žvyru, koč bolts stuovēja. Niu sadūmuojuši nazkaidys uoveišonuos, maļavoj. Kaids tī valna šmukums voi kas. Tik tei smirdeišona.
Žvyrs ustobā nessīs! Dekters nūsašpļuove pi slīkšņa, tod iztryna ar gumejnīku – ka sīvīši naredz. Kū tī. Buobu gudreiba i cauri. Voi ta vysta putyns, voi buoba cylvāks.
Sacieļs biksis i sapruoviejs siksnu, Dekters guoja da klāva.
Otkon durovys izašīpušys. Kas tī par meisterim. Pītaisa nu zaļa egliskūka, tod breinojās, ka durovys cylojās i napas. Godi div, treis, ka ni vysi pīci voi seši tam dieļam juonūsastuov. Tāvam pošam lītyskūku pylna pašele pīdzeita beja, tik ka pats taiseit namuocēja. Niu īdūd sovu materialu, tok jis, nabarāgs taids, sausū kūku pajims sev, a durovu pītaisēs nu hlama. Tod i nazyni, kai golā tikt.
Vacuos durovys stuovēja kai prīca, tik jau ka nu eņdžu izkryta i lejisgols latakuos pyudams izdrupa. A ituos nu nikudyšnuos – staigoj iz vysom pusem. Ot meisteri! Ot puiši! Zagli i susātivis! Pītaisa nazyn kuo i nasās iz lela, a gols golā nikuo tī nav – dieļu porceišona i cauri. Ni tūs durovu attaiseit, ni aiztaiseit, vyss trynās, giunās i čeikst. Až škode.
Da i aizgoldai jau seņ beja juonūmaina dieli. To cyukys dreiži uorā izkriss – jau tai i smeceris cyloj, puori raušās. Uš, rogonys! Pi teļu ar nikaida parāda. Itaidus lūpus jau ar striči juosīn, na pa aizgoldom juoboksta. Liksīs taids uorā, paraugi nūgivs! Puspasauļa apjuos, cikom kur mežā īsasprīss. Labi, ka koč tū vīnu Oļgerts nūgrīze zam kuozu. A to kai fermā. Zeišļoj vīns ūtram auss, nikaida parāda. Varātu i pats, cik tuo dorba. Nav jau cyuka, a jauns talāns. Tik vys piec tuos slymuošonys rūkuos spāka tryukst. Da i paraugi pi grīstu izruovs, kab uodu nūmauktu. Kača svors jau tī viņ ir, tok vysleidza – spāka vajag.
Nā, vajag tev, cylvākam, tik saslimt. Tiksi slimneicā, i sātys napazeisi. Kū tuos buobys voi tī znūti nu saimisteibys zyna. Pīsavāruši teļvīzera, pogolmu pīvāluši pylnu ar akminim. Ni tī rotu apgrīzt, ni pošam apsagrīzt. Akmiņa duorzi jim… Kurs cylvāks agruok akmini sātā vēle? Da ka pi pierts mož. I to nabeja loba primeta. Zyni, bess, kas tymā akminī īlykts. Cyts mož iz tuo akmiņa golu dariejs, a itī duraki durovu prīškā pastota.
Pīsalosa vysaidu čiuļu gazetu i žurnalu, niu jau cīši gramotnī skaituos. Pošim saprasšonys a ni! Kura dzagiuze papyuss, tū jau i skrīs dareitu. Akmiņam akmiņa vīta. Pi ceļa, iz kupicys voi pi lynu muorka. Na jau iz pogolma vyds!
Leits beja nūsukuojs čut ni nedeļu. Tok i beidzūt pādejais lads i snīgs beja prūm. Taids vāls pavasars kai nalaime – cytugod jau seņ apsasāts byutu, niu vēļ iudiņs vīt vītom iz teirumu stuov. Zuolis to vēļ daudz namanēja, a kūkim pypuri pītyukšuši labai i lozdys jau puorzīdejušys. Tai i verīs, majs īsataiseis sylts i sauss. Ar steigu juotaisa zeme, kab vysu paspātu da maja svātku.
Sābru Oļgerts sovu beja padariejs. Teļa golva beja nūlykta iz klāva slīkšņa, asnis jau suoce apsaviļkt ar taidu kai recekli i timsnēja. Vītom gailēja gaiši sorkonom steigom. Acs vērēs nazkur, ružovs purns, mēle izbuozta.
Varēja koč bļūdā īlikt, na pa zemi vuoļuot. Vys jau taipat tei golva juošmucynoj i juoskrabej, ka studiņa gribēja, tok zemē na dzela. Pīlaista ašņa, tod poši meicuos kai pārnejī vepri pa grezi.
Nikaida lītyskūka jau nu tuo teļa nabeja. Taipat nabyutu dzeivei pamatams. Tai jau beja pasadavuse šmuka teleite, kab tik nadasamatuse tei vādara vaine. Kai aiznyka, tai i stuovēja iz vītys – ni auga, ni opola tyka. Škeists rikteigs, na teļš. Breinums, ka nanūspruoga.
Unučka vede dokturi, lečēja. Cik naudys sagryude tymā syuda teļā. Jai žāl. A kū besa pīžāluos, ka tī ni teļa, ni gūvs – neikst ar neikšonu. Taids tok nav dzeivei turams.
Mudruok jau ari nabyutu kaunams – kurs ta tī āstu tūs zuoļu. Cik reižu gryude reiklē i spricēja. Dokturs nadeve nikaidys cereibys, tik nūsaceja, ka poši ēst navar, labi ka sunim var dūt. Antibiotikys i kas tī vēļ. Tok nu i pliutēja kai prokvuosts, trīpe taidu dzaltonu i smirdeigu, vysa pakale beja apkoltuse. Beiguos jau gulēja viņ. Tok, redz, pasacēle. Kai zynuodams, ka saimineicai byus kuozys.
Unučka vysu zīmu i pavasari sabraukalēja. Vys kai pīktdīne, tai kluotu. Šei vajags svaiga gaisa i zemis, piļsātys myurūs goru rauns cīš. Vot i īsavēre tuo teļa – taišni zam gūvs dzeišonuos īguoja klāvā, paleidzēja pi viļkšonys. Tai symtu godu jai ni tuo teļa, ni gūvs vajadzātu.
A kai ta tī naraus tuo gora cīš, jau kurā mienesī. Kab na tuo vādara, voi ta tys zmejs byutu juos preciejs. Taidi tik zyna bārnu sataiseit i tod skrīt pa pasauli. Ka nadasīsi astis, aizjuos pa pasauli – lai meita vīna ar bārnu sēd.
Tai nabeja dzela. Dekteram beja juorunoj. Vīgli nabeja, kū jis valnu zyna nu tūs mīškuonu saprasšonys, jim taids dzeraunis vecs pi vīnys vītys. Tok beiguos Miška beja ar mīru, jis jau vysu laiku Laimenis ļūbejs, tik varbyut piec dzemdeibu kuozys, ka varēs boltū kleitu i vysu tai šmuki. Kur niule soltā pavasarī. Vysu lobuok iz Zīmyssvātku. I bārns apsavieļs, i poši sasagataviejuši.
Dekters beja ilgi runuojs, cikom jau nūlyka iz sešpadsmytū maju. Kur ta agruok beja, ka šmukuos kleitys vajadzēja?
Kas tei par dzelu byus – meituos dzemdēt. Iz juo Laimenis nivīns nasavērs ar švaku aci. Lai kai , a mužiks pi suonu ir. I ka mužiks ir, vajag kuozu. A to volkuosīs pa dzemdeibu nomu kai Dīva napījimti. Kū taids zyna nu dzeivis. Sīvītei vajag rikteiga veirīša, na itaida gūmeizys – bārna sataisa, a piec lykuma nūkuortuot najādz. Ni jis dareituojs, ni klāva mieziejs. Tik tei leluo izanesšona.
Tai jau soka, ka Miška zyrgā. Iriednis. Zam juo cik tī departamentu i agenturu. Skraida vīnūs Eiropys komandiejumūs. Vot kai jims, tai i aizskrīs. Voi ta Dekters dzeivē moz itūs brillaiņu redziejs ar portupelim – te jis ir, te jau par pusaulis. Nabyus taidam komota viersā, myužam nasaganeisi. Cikom bārna nav, mož cytaiž ruodīs. Tiks bārns, propuļs vysys agenturys i projekti. Itaidi tik skrīt zyna. Itī na dorba dareituoji.
Dekters rudiņ beja nūsaviers syudu tolkā. Jis dzelu pazyna. Cytam treis sokumu viezīni, itam labi ka vīns saīt. I to vēļ tulznu verās. A kai jom nabyut. Kuram dorba dareituojam tulznu nav, cikom pi dorba dajiukst.
Ka kuozys, tok kuozys. Kuo tī Zīmyssvātku gaideit – pošā zīmys soltumā ni uorā izīt, ni rikteigu kuozu sareikuot. Kas tei par dzelu, meituos bārnu dzemdēt. Nav Laimeņa ni našmuka, ni naboga, kab ar bārnu pi suonu bazneicā ītu. Dekters var, Dekteram ir nauda. Lai kuram, a jam nauda vysod ir turiejusēs – navajag par vysaidim syudim svaideit, tod vysa byus gona.
Jis sataiseis taidys kuozys kai pa vacim godim, vysa parapeja runuos. A lai jī parunoj, lai īpyuš pakalē, lai pasaver. Bobuli taidi. Galadranci!
Laimenai bryugons taids nu skota na cīš kū. Zama auguma, rūkys kai dalepeitys. Moti jau kuop nūst nu golvys viersa, brilleitis i vādars, par cik godu jau vecs byus. Godu divpadsmit vacuoks. Kod Laimeņa bārnuduorzā guoja, jis jau školu veice. Tok otkon baileigi bogots, koč i vaļsts dorbā. Vys jau kū īraun nuosī. A kai narausi – ka nu vaļdeibys nazagsi, jei zags nu teve. A zags jei vysod. Deļtuo tei vaļdeiba taida īstateita, kab nu cylvāka zogtu.
Kas ir, tys ir. Miškam nauda turīs, taidā ziņā jis ir nu zemis cylvāku sorta i napropuļs. Cik Dekters taidu partejnūs gaisa gruobekļu beja atsaviers – skrīn pa gaisu, tolka nikaida. Ideja taida i ideja itaida. Kab pa jim, nu kukuruzys viņ pasauļs dzeivuotu. A kur ta itymā zīmeļu zemē kukuruza. Voi ta dzedu prodzedi duraki beja, ka rudzus sēja?
Gastiņci Miška vysod atvad spraunu, pats dzer i dzīd. Cylvāks nav švaks, apsvīdeigs – vys unučkai sova iztikšona byus. Ar taidu i mežā iz calma napropuļsi, atrass dorba i naudys. Cyts pi vysa gotova nūsalaiž dybynā, a itys beja muociejs dzeivē kuopt tik iz augšu. Piertī atsazyna, ka muote jū pamatuse mozu, audziejušys ciocis. Nu sešpadsmit godu vacuma struodojs. Jis zyns, kaida bodam garša, jis zyns, kai nauda ūž. Jam daguns ir tai īstateits – jis saūž dzelu tī, kur cytam nikas nasaruod. Nu suoku dziņs mašynys nu Vuocejis, atdevs cytim. Iz ritiņu viņ dzeivuojs. Tik nu ceļa sātā tics, tai jau otkon juobrauc. Kai nauda tykuse, pats suocs šiverēt tepat pa Latveju i veics školu – bez papeira tik cytim par syudu laseituoju vari byut. Registriejs firmu iz sova vuorda, a mašynys dzynuši cyti. Sataisejs darbneicu, pījiems meisteru. Niu to gon puorrakstiejs iz bruoļa – par daudz gari puotori atsaskaiteit vaļdeibai, niu to vaļsts dorbā tics. Nav jau vainis i tī. Koč pasauļa redz i sova apsagrīzšona. Tei sova firma jam acs attaisiejuse, kai pasauļs grīžās, kai nauda īt. Niu nūder i sakari, i saprasšona.
Kū bruoļs? Prīceigs. Vys peļņa. Da i Miška tuos dzelys dasaver. Sataisa tūs hlamus i gryuž iz Krīveju. Tī krīvi že nikuo nasaver – ka tik kust. Kas jam bādys, kas tī piec mieneša voi goda. Krīvam ka tik speideigs vierss i labi ryuc.
Agruok Marabeju kolnā cauru vosoru, ar maja mienesi suocūt i Marejis dīnu seņtebrī beidzūt, kotru sastdīni nūtyka bali. Dekters sovim ļaudim nalīdze nikuo. Ka dorbs padareits, to i ļustēt var. Dorbs gon na vysod beja padareits, cytu svātdīni kaids kombains i palyka pusvuolā, kod brauciejam švakuok ap dūšu beja palics voi jis paienī damyga. Tok kurs tī var vysa īsavērt voi padareit. Lai voi kai, “Sorkonais Komunars” pakalē cytim napalyka. Ka kurs labeibys teirums i aizleja voi kurā buļbu teirumā nu rudiņa leitu īsataiseja taida dyuksts, ka ni ībraukt, par vysim kūpā zynuoja, kai izaluopēt. Piec kara jau beja gryušuok – kurs varēja, izbāgalēja pa piļsātom, a piečuok, jau Dektera laikā, kas nakaitēja. Par goda premejom viņ saguoja pusžiguļa.
Iz kolna gola beja pastateita estarade, īvylkta elektreiba. Dūmuoja drusku nūstumt kolna capuri, kab leidzonuoks doncuot, a vys nazkai palyka i palyka, nivīns nasajēme.
Runoj, ka tymā kolnā guņs pluovojūškys – izlein nu Blūzdys azara i gailej pa kolna viersu, cikom ļaužu nav. Kai ļauds kluot, i guņtenis pagaist. Tuos asūškys ļaužu dvēselis, kas nazyna mīra.
Azars pa pusei aizaudzs, tī kūrc tik vardivis i zīd laičinis. Nav zynoms, voi tī kaids moz ir mauduojīs, da i krostam tik vīgli nadaīsi. Ka verās nu kolna pusis, ezereņš speid kai Dīva acs, opols i dziļš. Ka īt nu krosta pusis, kokla var atlauzt. Nīdris i kuorkli, dyuksts i dyunis zuobokus zemē raun. Da i īt nivīns naguoja. Kaidam besam nalaimis meklēt. Zyni nu, kas tom blūda dvēselem pruotā – paraus zam iudiņa i namaneisi.
Nazkod sensenejūs laikūs iz kolna asūt bejuse piļs, nu azara jāmuši iudini i deļ lūpu, i deļ pošu, i drēbis mozguojuši – cīši meiksts iudiņs jimā ass. Tik reiz tai dzeivei daguojs gols, atguojuši poļaki, krīvi voi vuocīši, izkuovuši vysus i nūdadzynuojuši sātys, pamatuši tik mozūs bārnus i jaunūs, kas vēļ navariejuši karā īt. Zeidamūs bārnus izdaliejuši pa apleicīni, a jaunūs dalykuši pi dorba. Jim vajadziejs sovu ļaužu ašņainuos mīsys sasvīst azarā. Cyts ness sovu tāvu, cyts muoti. Iudiņs azarā nūsakruosuojs sorkons, i nu dybyna ilgi cālušīs gaisa burbuli. Treis vosorys tī cylvāku mīsys i kauli muovuši, tod pagaiss vyss. Tok ar tū pošu azaru īsauce par Blūzdu – kur cylvāku dvēselis aizblūduojušys. Nu tuo laika nivīns tī nav mauduojīs, jau symtim godu. Reiz gon vīns duraks ass saderiejs ar draugim, ka puormaus puori, tok iz azara vyds pagaiss kai nabejs. Voi tī smuts jū īruove, voi kaidi olūti – kas jū zyna.
Tai tymā azarā atspeid tik dabasi, muokūni i eņgeli, a kolna viersā, ka vītom paloksta, skaņ kai bucā. Tī asūt nūdadzynuotuos piļs pogrobi, kur siežūte piļs vaļdinīka jaunuo sīva i reiz par symtu godu izeimūte uorā. Cik izeimūte, par tik kolns zamuoks palīks. Kod jei byus guojuse jau symtu reizi, itamā vītā nūsalaiss azars i sasalīs kūpā ar Blūzdu – vaira nivīns nameis kuojom piļs vacūs ļaužu ašņa.
Partū i navarēja atrast nivīna traktorista, kas leidzynuotu kolna viersu. Dekters sūlēja izguoduot vītu mašynu ryndā, dalikt premeju, a moz kuo leidzēja. Buobys pa kaktim kai pašeptuoja, tai vysi leluokī dzāruoji palyka siežam sātā. Tai i palyka kolna vierss ar vysom dūbem i līkni iz vyds. Pa vydu tī asūte bejuse oka, ļauds vēļ atguoduoja, ka jūs dedi, pradedu pradedi tymā caurumā variejuši ībuozt kārteni.
Dekters cytaiž napasadeve buobu volūdom, jis taidu glupeibu naturēja nikimā. Na par veļti beja veirs kai buca – cik prīškā, tik pakalē, apsaviels ar špeka kuortu kai pārnejais vepris. Nivīna lūde tī cauri naītu. Kuojis zamys i styprys kai danogluotys pi zemis, golva kur suocās, tī mugura beidzēs – vierss kas vierss. Voi na tuo īmesļa deļ jis republikā beja golvonais sorta vieršu turātuojs. Pi juo piec sudzinīku brauce na viņ nu Vidzemis voi Kūrzemis, atjuoja i pa kaidam specialistam nu Lītovys, pat Ukrainys. Ļusts tod guoja kai vēļ nikod, cyts gosts aizmiersa i da fermys daīt. Ka vaļdeiba deve komandiejuma naudu, to kū tī bāduot. Dzēre i dzīduoja pa glaunū pierti pi azara kai ūdi, džinkstēja viņ.
Dekters nazkur Krīvejā beja sagruobuojs i tiuleņ piec dīnasts atveds sīvu. Sīva nu dobys breineiga, kotram taidu, tok nu skota kai čygonka. Uoda meļniška, lyupys zylgonys, moti kai ūgle. Da i ūgle tik malna nabyus. Rogona kas rogona.
Tai jau cylvāks lobs beja, tik zam beigu, kuo tī aizalīgt, cīši dzēre. Navarēja puordzeivuot dāla smierts, koč palyka pīcys meitys – cyta par cytu garuoka i šmukuoka. Dāls nūsasyta ar mocikletu, da bryutis braukdams. Izlaists jau beja piec valna, veču pošu nikimā naturēja, pretim rējēs. Dekteri i pošu pi vītys nūlyka. A sīva tik – dieleņ, dieleņ, munu dieleņ, synoček tu muns.
Sīva piec dāla bieru sanyka ar sirdi i vaira nasacēle. Kū tī īsi ļaudim taisneibys stuosteit – bez šņaba ni cēlēs, ni giulēs. Tik ka tū sirds vaini varēja pasauļam pasaceit, kauna mozuok. Vys jau buobys zynuoja i pa koktim jēmēs, a kur tu buobai pakaļ izskrīsi – besam rogus nu pīris izēss, na cylvākam dvēseli.
Tei asūte Dīva struope, zynuoja ļauds runuot. Na par veļti nalaime ar dālu nūtyka iz Skarbinīku ceļa, kur vacī krystceli i nu krysta tik vīta palykuse – sasačauluojušu kryumu pudurs, lels akmiņs i iz akmiņa krysta vīta īciersta i syunom aizauguse. Tī jau agruok vysaidu nalaimu bejs – taida vīta. To zyrgs sasatrokoj, to roti apsaguož. Deļtuo i krystu ļauds pastateja. Par dvēselem i par dzeivajim.
Dekters ilgi dūmuoja, nazcik reižu pa tū ceļu nūbraukalēja. Nūstuoja pi krysta, nūjēme capuri. Daguoja kluot – sieteņa vītom apauguse syunom, sakoltušys pārnejuos rūzeitis pi krysta, skuju vaiņuceņš zam kuoju. Pesteituojam zylys acs kai naaizmierstulis upislejā, kur cauru vosoru slapņums turīs. Zylys kai pavasara dabasi i verās – kas tu esi i kur īsi.
Tok, ka nu augšys soka, ka juonūvuoc, to juovuoc zemē. Ar traktori nūguoze betona stulpus, salauze sieteņu, tīpat sakiure guni i Dīva mūku īsvīde jimā. Ass kiupiejs, ni dedzs. Nu reita palykuši tik nūdaguli i Jezus noglys, a pats jis kai propuļs. Tik ceiruli iz dabasu vyds i kamanis lidoj ap krysta vītu, vosorai perekļa maklādamys.
Niule jau tī vaira sātu nav, nabyutu vaira i ļaužu, kas nu guņs rautu kūka Jezu i globuotu sātā. Tik pa kaidam ūzulam iz teiruma vyds palics, vysi celi izorti, akmiņa iz akmiņa nav palics. A nazkod beja taidys sātys, ka nanūsavērt. Cyta aiz cytys pastateitys, jaunī dzīduojuši doncuojuši, lūpu vasals bors. I tī beja breineigais krysts ar Dīva mūku nu ūzula kūka. Kas zyna, kurā pašelē tei mūka satrupēja. Kai guoja melioraceja, vysys sātys iz cīmatu aizdancynuoja. Palyka tik akmiņu skaudzis i īvu zīdi pa pavasaram.
Tys ūzuls aug iz poša teiruma vyds i vēļ šudiņ, rasnys kai baile i zori pa puspasauļa izaplātuši. Pusnūkaļts i taids pavysam na sevī, a veļ dzeivs. Kai pavasars, tai stuov plyks i kai nūspruodzs, a vysleidza izdzan zalis lapenis. Koč jam i škidrys tys vaiņuks, zemē nakreit vys. Tik vīna golūtne nagaisa laikā nūlyuzuse, zibsnis īspiers taišni ūzulā. I nu tuos golūtnis jau pyrms loba laika izgrabta Jezus mūka. Seņ jau tys bejs, niule pi ūzula vairs i redzēt navar, ka tī kas lyuzs voi krits. Stuov vyss kai apsalaids iz mieršonu, a vys dzeivuoks par dzeivu.
Ka ar dālu tai nūtyka, Dekters meitu sorguoja vaira par vysu pasaulē. Iz balu guoja vysys kūpā, kai pīcys līpenis riņdeņā. Vacuokuos dasavēre jaunuokūs, jaunuokuos merkavuoja nūsavērt, kū dora vacuokuos. Meitinēs palyka da pošu kuozu, par kryumu bārnim nivīnai nabeja dzierdams, da i rikteigī pīdzyma čut ni godu piec izīšonys pi veira.
Meitys gon Dekteram beja izadavušys, cyta par cytu šmauguoka. Puišim ka nanūsavērt. Nu muotis tys meļniškums, a cytaiž latvītis kas latvītis. Kū tī, Dektera saime beja izslavāta pa vysu parapeju. Cyta piec cytys aizguoja pa pasauli, bārnu pībyra kai zierņu. Pats vacs sēd aptrupiejs kai sakuorņs, a unuki bļaudami skrīn apleik. Bārnu vacais žāluoja, jī i lypa apleik kai myusys mada bucai.
Kuozys vacuokajai Dektera unučkai byus iz kolna. Lai ļauds pasaver, ka dzeivē loba nav redziejuši – Dekters var i Dekters sataiseis. Ar vacū viezīni i sakarim. Paruodeis, kai agruok cylvāki dzeivuoja – i svātki beja, i vyss beja: koč pi maizis i suoļa, tok ļusteigai.
Sarunuoja ar večim i ar kārteņu nu elektreibys linejis puorsvīde vodus, pa vacajim stulpim aizvylka elektreibu iz kolna. Lampys to gon vajadzēja dataiseit jaunys. Vacuos saryusejušys – cytā vieja pīpyusts nateireibys i pīaudzs seņ nūkoltušys zuolis, cytā putyna pereklis.
Speidēs gaisma vysu nakti, spēlēs muzykanti i pa laikam laiss magniteponā lentys. Bufets byus par breivu. Tai tys byus. Tai tam beja juobyut.
Pi prīžu sasysta dieļu ustabeņa jaunajim. Guldynuošonai. Taipat tok skaidrys, ka nagulēs. Tok sovys vītys vajag. Jaunajim juobyut vītai, kas ir tik deļ jūs. Jūs gultai, kur atsalaist. Jūs vītai, kur nav nivīna cyta, nivīnys svešys acs. Cik nav dzierdāts, kai apčaravoj voi nūsaver ar narikteigu aci. Cyta buoba i nagrybādama nūskauss jaunivis laimi, iz sovys nalaimis vārdamuos. Tuos vītys nivīnam nav juoredz, tī ļaudim nav juosameicej – lai Laimeņa jau stuovūklī voi kai. Sovs ir sovs. Nav kuo.
Greidu doncuošonai sasyta, kur bejuse estarade – pakaļnī iz azara pusi, aiz līknis. Vacuos estaradis vītā palykuse cymanta greida. Kūka dieli seņ satrupiejuši i nūvuokti – kab nivīns golvys naatlauztu i iz leitā i zīmā izdiediejušūs dieļu i saryusiejušūs noglu napuordūrtu kuoju. Līknis ūtrā pusē pastateita bolta armejis brezenta teļts. Saulē izbaliejuse, puorstaiguojuse jau cik kuozu, saluopeita, lela. Iz vacūs betona mītu sasysti beņči.
Dekters klymbuoja caur līkni. Leita laikā te tai i skrēja iudiņs, lobs pacālums – dūmuot, tai i vajag. Lai cyts cytam namaisa, vysi vysu redz.
Dali vacūs betona mītu daguoja izrakt, kab naatsystu kuoju. A kai beja, kod vydā roka – kolna vīnā molā atvede cymanta maisus, syta nu dieļu formys, jauce i lēje. Vajadzēja to metala dzeisluojuma, to nazkas na tai saguoja. Veči vēļ lomuojuos, kas vīgļuok byutu bejs dabuot gotovūs benčus i sasist tik kūpā. A kur tūs gotovūs byutu pīsajiems. Ka atvastu, to zīmā. Ka vyspuor dabuotu. Ka nasmierieji, to i naguoja.
Saguodnīks to taids prahodnais vecs beja – čortam čūkstā īleiss i dabuos. Tok voi tuo viņ vajadzēja. Te labi, ka vēļ tū cymantu beja izguoduojs pa vacim blatim. Daguoja nūrsaksteit iz teļu fermys i fermā otkon likt vacūs blokus i ceglus. A voi nasataiseja i voi nabeja. Pa butylkai tī, butylkai te. Tam teļš, tam vepruks. I verīs – ferma stuov i šeilaiks, Sileņu dālim klāvs ītaiseits, nu pošys Lītovys speideiga pīna mašyna brauc puordīņs. A beņčim tik dieli juopamaina. Agruok to muocēja struoduot. Atvede nu kolhoza fermys pušdīnis, ols buceņu nu vacuo Kroiča, veči kai ruove, tai breikstēja viņ.
Da i šudiņ struodoj. Dekters nūsavēre iz kolna. Cyts taids vysā nadzeigs puiss. Tik ka tuo dorba nav i atjiukst nu struoduošonys. Slaistuos tik apleik ki susātivi i gaida nazyn kuo.
Dūmuot, agruok vyss mutē kryta. Krist jau kryta, vīgļuok beja, tok deļ tuo vīgluma, oi, cik prācys i pruota beja juodalīk.
Kuozys saguoja ļusteigys. Dzēre i dzīduoja vysu nakti, kai troni dyuce pi ols. Ļusteišonuos saguoja lela. Tik bogotī rodi vys šaipejuos – trokī, trokī latgalīši. Kuozys sadūmuojuši iz kolna. Sprosti ļauds. Dvēsele jau sirsneiga, a pruota tī moz. Tok i poši dzēre i dzīduoja čiuļu mēlē. Cikom jau kryta gar zemi.
Nivīna vaira nabeja augšā. Saule jau taisējēs iz liekšonu. Dekters sēdēja pi golda i grīze iz riņči aizāstu studiņa bļūdu. Strupī piersti, steivs biņdziuks. Kuozys beja saguojušys gūdam. Dreiži jau muzykanti ceļsīs i raus reita maršu. A niu nu teļšu pusis guoja tik taida kai sviļpuošona, kai cyuku ryukšona. Pīāduši i pīdzāruši loba, gulēja kai systi. I vīnys nakts navar nūdoncuot. Kū tī. Kas tī par ļaudim, kas par cylvākim.
Dekters pīsacēle nu golda i paguoja kolna golā. Pa kreisai rūkai cauri prīdem plaiksnēja reita bluozme, pa lobai vyss tymss i azara bļūda zemīnē kai tymsa i speideiga acs kryumūs.
Seņ jau guoja runa, ka tū kolnu vajag nūrakt smiļktim i graņtei, atsyuteja nazkaidus geologus, tok vys palyka i palyka. Tai i vaļdeiba nūsamainēja, laiki puorguoja. Niu ak jau ka roktu, to leidz ar zemi, azars apsalaistu par izroktū dūbi. Tymūs laikūs cikom papeiri puorstaiguoja, jau i par kolnu aizmiersa. Voi varbyut nikas i nastaiguoja – Dekters nikuo nabeja dzierdiejs, tai i propula vyss. Varbyut te i nabeja ni tuos graņts, ni kuo.
Dekters paguoja meiztu aiz kolna gola iz azara pusi. Saule lāc myglā. Solts. Vyss kluss. Tik ka putyni jemās kai troki, peikst i čeikst vysi kryumi. Tuolīnē suņs rej. Nivīna cylvāka bolsa, tik kryumi, kryumi apleik i azars zamīnē.
Svātdīne aust. Zyli i augsti dabasi ceļās puori vysam kolnam kai bļūda. Prīdis stuov dzaltonim stymbynim i apleik seika cārmyušku gaismeņa – saulē dzirkstej seikom lapeņom kai caurspeideigom.
Pi azara stuov nazkaida sveša sīvīte, verās iz juo. Pasaceļ i īt pretim pa stygu caur prīdem. Malnys bizis sapeitys, skusteņš, leigons augums ar opolim gūrnim. Jauna sīvīte īt i aicynoj da seve. Korstums īsasyt gūrnūs. Nudi, kab vēļ koč vīnu reizi myužā taidu sīvīti rūkā turēt.
Sīva, nudi taida kai juo šmukuo sīva. Verās iz juo, kuop augšā kolnā nu azara i nasoka nikuo.
Kaida tei dzeive beja, lai i beja. Vysa kuo beja. Tok nazkuo nabeja i nabeja – skrīņ koč mēli izkuors, sitīs nu uodys uorā, a nazkuo nav. Nazkuo taida. Nazkuo varbyut poša svareiguokuo.
Kab koč vīnu šaļti kuo taida radzātu. Nūsastuot iz kolna viersa i vysu pasauli sajust sevī – tik zyli dabasi viersā i azars apakšā. I cylvāks iz kolna. Jauns, styprys. Īs i dareis, a niu stuov.
Nu reita kuozinīki vacū Dekteri atroda myrušu. Sēdēja pi prīdis, atsaspīds ar muguru pret stymbynu i sastruoduotuos rūkys salics kliepī. Vacs, vacs, dzeivis pīkuss.
Juo smierts aizmygluotajuos acīs vēļ speidēja bluozme. Taida kai nu dabasu. Kai nu azara, kai nu vīgli zylys dabasu atbluozmis azarā, kur pagaiss tik daudz dvieseļu.
A iudiņs azarā stuovēja mīreigs i kluss i jimā atspeidēja bolti padebeši i Marabeju kolna prīdis. Tik iudiņa miereituoji staiguoja pa juo viersu. Cikom īt, tikom pa viersu.
Kod iudiņa miereituojs nūstuoj īt, jis nūgrymst dybynā.
2006., 2011.


text:
viesture »
Latgola CIP arhivūs: Soltuo kara ainys
Roksta autors: Artūrs Rundzāns, viesturnīks Ituo goda 17. janvarī ASV Centraluo izlyukuošonys puorvaļde (CIP) paziņuoja, ka apmāram 930 000 tuos deklasificātūs dokumentu nu daīmamion-line režimā sevkuram pasauļa dzeivuotuojam. Īprīkš tī beja daīmami publikai tik kluotīnēSkaiteit vaira »
Rēzeknis breivpruoteigūs guņsdziesieju bīdreiba (1875–1940)
Roksta autors: Kaspars Strods, Latgolys Kulturviesturis muzejaspecialists kulturviesturis vaicuojumūs Guņsgrāki vysod bejuši vīni nu pūstūšuokajim dobys i cylvāku radeitajim procesim, kuri ītekmēja sabīdreibys kasdīnys dzeivis nūrisis. Laika gaitā pīauga guņsgrāku skaits i tūs apjūmi,Skaiteit vaira »
“Mes turpynojam dzeivuot viesturiskūs mitu pretstatejumu i puspatīseibu telpā.” Interveja ar viesturnīku Kasparu Strodu
Intervejis autore: Ligija Purinaša Kaspars Strods ir vīns nu tūs viesturnīku, kas dzeivoj i struodoj Latgolā. Jis ir pietejs Latgolys ebreju viesturi i mutvuordu olūtu specifiku, ir arhivnīceibys magistrs. Niu studej viesturi doktoranturā. InteresejāsSkaiteit vaira »
“No Latgales kongresa līdz Latvijas simtgadei” par Fraņci Trasunu i Fraņci Kempu
Nu oktobra sovu skaniejumu vairuoku radejis staceju ēterā suocs jauns raidejumu cykls “No Latgales kongresa līdz Latvijas simtgadei”, kurā treis mienešu garumā klauseituoji tiks īpazeistynuoti ar Latgolys regiona i Latvejis viesturi. Raidejumūs tiks analizātiSkaiteit vaira »
Preiļūs apsaverama Latgolys kongresam veļteita izstuode
Preiļu Viesturis i lītiškuos muokslys muzejs aicynoj apmeklēt Latvejis Nacionaluo viesturis muzeja sagataveitū ceļojūšū izstuodi “Latgales kongresam 100”. 1917. goda pavasara politiskuos nūtikšonys – Latvejis apsavīnuošonys i autonomejis idejis – nūsaceja ilglaiceiga viesturiskuo pīredze.Skaiteit vaira »
Leluo spīgu prāva Rēzeknē
Roksta autors: Kaspars Strods, Latgolys Kulturviesturis muzeja specialists kulturviesturis vaicuojumūs Piec Latgolys atbreivuošonys nu lelinīku 1920. g. janvārī–februārī suocēs regiona kasdīnys dzeivis sakuortuošona. Vīna nu nūzeimeiguokūs problemu beja kuorteibys īvīsšona iz Latvejis i Padūmu Krīvejis rūbeža.Skaiteit vaira »
Latgolys Centralais muzejs (1933–1940)
Roksta autors: Kaspars Strods, Latgolys Kulturviesturis muzeja specialists kulturviesturis vaicuojumūs Latgolys Kulturviesturis muzejs ir naatjamama Rēzeknis piļsātys sastuovdaļa, kurā sevkurs piļsātys dzeivuotuojs i gosts var īsapazeit ar vairuokus godu symtus senejū Rēzeknis piļsātys i LatgolysSkaiteit vaira »
Latgolys kongress: pamatakmiņs Latvejis vaļsts izveidē
Autore: Vineta Vilcāne, viesturneica Majā palīk 100 godi nu Latgolys kongresa. 1917. goda 9. i 10. majā (piec v. st. 26. i 27. aprelī) Rēzeknē iz Latgolys puorstuovu sapulci sasalaseja progresivuokuo latgalīšu iņteligencis daļa –Skaiteit vaira »
Nūsaklausi radejis raidejumus par Latgolys viesturi 20. gs. 40. g.
Janvara catūrtdīnēs Latgolys radejā izskanēja Latgolys viesturei 20. gs. 40. godūs veļteits raidejumu cyklys “Mūsu pagātne līdzās: spēka avots vai skelets skapī”, kurū veiduoja Latvejis Okupacejis muzejs. Pyrmajā viesturneicys Elīnys Kalnenis vadeitajā raidejumā Rūmys Katuoļu bazneicys Rēzeknis – Aglyunys diecezisSkaiteit vaira »
Arņs Slobožanins: “Skaitu par sovu pīnuokumu aizstuovēt Kempu”
Intervejis autore: Laura Melne Aizvadeituo goda beiguos socialajūs teiklūs izaplateja aicynuojums zīduot leidzekļus viesturiskajai eiskinai, kurā tyktu paruodeits 1917. goda apreļa Latgolys kongress. Tei dūmuota kai turpynuojums kinai “Gambits 1917”, kurā beja radzams FraņčaSkaiteit vaira »
Latgolys radejā izskanēs raidejums par Latgolys viesturi 20. gs. 40. g.
Catūrtdiņ, 12. janvarī, Latgolys radejā skanēs viesturneicys Elīnys Kalnenis vadeitais raidejums, kurymā Rūmys Katuoļu bazneicys Rēzeknis – Aglyunys diecezis veiskups Juoņs Buļs i Latvejis Okupacejis muzeja viesturneica Inese Dreimane runuos par gareigumu, gareidznīceibu i okupacejis varuSkaiteit vaira »
Viesturis šaļteņu pīturā itūmienes – par Rēzeknis biblioteku
10. janvarī 14.00 Latgolys Kulturviesturis muzejā (Atbreivuošonys alejā 102, Rēzeknē) nūtiks kuortejuo Viesturis šaļteņu pītura par Rēzeknis bibliotekys viesturi, kur pīsadaleis bibliotekys specialisti i byus apsaverama jūs veiduotuo ekspresizstuode, informej muzeja kulturviesturis nūdalis vadeituoja AnnaSkaiteit vaira »
Kolnasāta 3. decembrī
Viesturnīks Muorteņš Mintaurs “Kolnasātā” stuosta par breinumainu Eiropā zynomu nūtikšonu Rēzeknis bazneicā, kas atsaroduse natuoli nu Rēzeknis piļs. Vosorys svātku sastdīnē ir nūtykuse breinumaina myrušūs augšonceļšonuos. Īīmūt bazneicā, bejuse dzierdama dzīduošona i dīviškeiga muzyka, iSkaiteit vaira »
Rēzeknē varēs izzynuot 9. kuojinīku pulka viesturi
8. novembrī 14.00 Latgolys Kulturviesturis muzejā (Atbreivuošonys alejā 102, Rēzeknē) nūtiks tradicionaluo Viesturis šaļteņu pītura, kas veļteita tematam “No Rēzeknes 9. kājnieku pulka vēstures”, informej muzeja eksperts kulturviesturis vaicuojumūs Kaspars Strods. Novembris ir Naatkareibys kara mieness,Skaiteit vaira »


text:
“Nūej tī, nazyn kur, atnes tū, nazyn kū”
Izgleitojūšuo spēle „Nūej tī, nazyn kur, atnes tū, nazyn kū” ir radeita, izmontojūt storptautyski pazeistamu puorsokys sižetu, kurs vuica seneju dzeivis patīseibu: suokumā cylvāks (varūņs) naapsazynoj sovu patīsū dzeivis jāgu i aizdavumu i dora škītami navajadzeigu dorbu, tymā pošā laikā, ka jis ir gūdeigs, klausa sovam vydabolsam, jis, puordzeivojūt nūsaceitu puorbaudejumu (iniciacejis) ceļu, atīt da sovys dzeivis „atslāga”, laimis, byuteibys. Vysbīžuok, apceļodams tuolys zemis, cylvāks (varūņs), atīt atpakaļ da sovys dzymtuos vītys, tīsa, bīži viņ nūmainūt sovu nabadzeigū sātu pret kieneņa pili, tai aplīcynojūt, ka ari bogoteibai, zynomam socialam stuovūkļam ir jāga viņ sovā dzymtajā pusē.
Spēlis mierkis – ceļojūt pa Latgolys piļsātom i cīmim, apzynuot spylgtuokuos itūs vītu atškireibys zeimis, īsavuiceit kaidu truopeigu latgalīšu izteicīni i puorbaudeit sovys dedukcejis spiejis – kai nu vuordu savīnuojumu „pužļa” tikt pi „laimis rota” lamtuos bolvys.
Spēlis natīšais mierkis – rūsynuot interesi par Latgolys konceptim, svareiguokajim kulturys, viesturis, geografejis, sabīdryskuos dzeivis objektim, kas ir svareigi latgalīša ideņtitatis apjausmai, jūs studejūt Rēzeknis Augstškolys virtualuos galerejis datu bazē „Latgolys koncepti” voi izdavumā „Latgolys lingvoteritorialuo vuordineica” (2012), kur konceptu aproksti ir ari angļu, krīvu i latgalīšu valodā.
Spēlis adresats – Latgolys kulturviesturis interesenti, školāni, studenti, pedagogi, kas apgiust nūvoda muoceibu, regiona kulturys viesturi, rauga atrast atbiļdis iz eksistencialim vaicuojumim – KAS ES ASMU? NU KURĪNIS ES ASMU?
Spēlis aproksts
Spēle sastuov nu 3 leimiņu:
1. leimiņs:
Improvizāta karte, kur atzeimātys 15 Latgolys piļsātys i cīmi. Spālātuojs laižās ceļā i izalosa vīnu no jūs (nazyn kur). Pasaruoda izalaseituos piļsātys voi cīma tyvplans, kurā pareizi ir juoatrūn i juonūsauc 10 ituos vītys objekti. Pīlaist klaidu var 3 reizis, tod spālātuojam pīduovoj puorskaiteit ituos piļsātys voi cīma aprokstu (škierkli) virtualajā galerejā „Latgolys koncepti”. Klaida ir tod, ka klikškinoj iz napareizūs objektu voi ka napareizi myn atrostuo objekta nūsaukumu. Piec attīceiguos piļsātys voi cīma aproksta (škierkļa) puorskaitiešonys, spālātuojs var turpynuot īsuoktuos piļsātys voi cīma objektu atpazeišonu voi izalaseit cytu piļsātu voi cīmu. 2. spēlis leiminī spālātuojs ir tod, kod ir atrosti i atpazeiti 10 vīnys administrativuos vītys objekti.
2. leimiņs:
Spālātuojs sateik ceļā vīnu nu itūs subjektu: bazneickungu, sovvaļnīku, muzykantu, pūdnīku, duraceņu, dzedu, buobu, Andryvu Jūrdžu, Pīteri Miglinīku, Nikodemu Rancānu, Fraņci Kempu, Ontonu Kūkuoju, Robertu Mūku, Jezupu, Ontonu, kas aizdūd meikli. Tys var byut sokomvuords voi teicīņs, kas ir juoatguodoj. Ari itymā gadīnī var byut viņ 3 klaidys, tod izalosa cytu satyktū personu. Kab tūmār spātu atguoduot dūtuos meiklis, vajag īsavērt virtualajā galerejā atbylstūšajūs rokstūs (škierkļūs). Ka atminiejums ir rūkā, tod spālātuojs ir daguojs da pādejuo leimiņa.
3. leimiņs:
Spālātuojs grīž laimis rotu, īgiust objektu, kas ari ir itys nazyn kas: kuozys, tolka, vakariešona, cukerka, maize, sāta, Rēzeknis Augstškola, gruomota, dziga, svečturs, gosts, ceļš, laime, strūps, Latgolys Radeja. Kab saceitu, ka jis ir atrads sovu vaicuotū objektu, jam ir juoizpylda pādejū aizdavumu. Ir radzamys darbeibys, kas juosalīk taidā seceibā, kas ļaun saprast laimis rota izgrīztuo objekta byuteibu voi paruoda ceļu, kai spālātuojs da ituo objekta var tikt. Darbeibu uzrokstus var puorcyluot 1 voi 3 reizis. Ka salyktuo seceiba ir pareiza, tod spālātuojs ir uzvariejs, ka – nā, tod jis teik atgrīzts iz suokumu, pyrmū leimini. Taitod īspieja grīzt laimis rotu ir dūta viņ vīnu reizi.
Kas nu vylka beistās, tys mežā naīt!


text:
Par myus
Kulturys īstuode „Grodnis Vaļsts viesturis i arheologejis muzejs” ir vīns nu vacuokūs i leluokūs muzeju Boltkrīvejis Republikā. Muzejs tyka dybynuots 1920. g. 1922. g. jis tyka atdareits sabīdreibai i tyka izvītuots trejuos tuo laika piļsātys pošvaļdeibys ākys telpuos.Turpynuot skaiteit...
Kolekcejis
Muzeja kruojumi suoce veiduotīs 1920. g. martā, kod Grodnis proviņcis muokslys i kulturu pīminekļu viersraudzeibys komiseja apsekova i apzynova viesturis i kulturys pīminekļus Vaļsts muzeja interesēs. Muzeja kruojums beja cīš daudzveideigs: senejis flīzis, Grodnis ražuotuoju produkti, karaļu i magnatu portreti, gleznys par religiskom temom, ikonys, pakluoji, kas darynuoti dubultuos ausšonys tehnikā, tautyskys jūstys, Porazovys malnuo keramika, 15.–17. g. s dokumenti, 15.–19. g. s. gruomotys.Arheologejis kolekceja beja pat atdaleita nu cytu kolekceju. Ūtruo pasauļa kara laikā daļa kolekcejis tyka izlaupeita.Turpynuot skaiteit...
Ekspozicejis
Grodnis Vaļsts viesturis i arheologejis muzeja myusdīneiguo ekspoziceja ir izvītuota četruos ākuos: 16.–17. g. s. Karaļa pilīs, tai sauktajā Vacajā i Jaunajā pilī, bejušajā 18. g. s. piļsātys sorgu nomā (Garadnicys viesturis muzejs) i kūka sātā, kas izcalta 1888. g. (Maksima Bagdanoviča muzejs).
Leluokuo muzeja ekspozicejis daļa atsarūn Vacajā pilī i jei atkluoj Grodnis regiona arheologejis, viesturis i dobys eksponatus, ari jamā ir vīna nu muzeja izstuožu zalu.
Muzejpedagogiskuos programmys
Kasgods Grodnis Vaļsts viesturis i arheologejis muzejs pīduovoj vysaida vacuma apmaklātuojim (pyrmsškolys, pamatškolys, videjuos specialuos izgleiteibys īstuožu školānim, vydsškolānim, koledžu i tehniskūs školu audzieknim, augstškolu studentim, pīaugušajim) vysaidys temys, ekskursejis, lekcejis i aktivitatis.
Školānim teik pīduovuots sezonys beleta pakolpuojums. Sevkurs seanss sastuov nu nazcik nūdarbeibu par vysaidom temom, atbylstūši sevkurai apmaklātuoju vacuma grupai. Vysuleluokais pīprasejums ir itaidom temom: „Senejūs cylvāku dzeive”, „Myužeiguos slavis līcinīki”, „Kai gruomota atguoja pi mums”, „Boltkrīvejis puorsaku dzeivnīki i putni”, „Mozuo sāta jiurā”, „Gostūs pi Neptuna”, „Muokslys veidi”, „Ceļuojums iz Posta vaļsteibu” i c.
Pasuokumi
Kasgadejuos svineibys, kuramuos teik atzeimuota Storptautyskuo muzeju dīna, nūteik Grodnis Vaļsts viesturis i arheologejis muzejā. Atškireibā nu cytu muzeju Boltkrīvejā, kas pīduovoj viņ „Muzeju dīnu” ci „Muzeju nakti”, myusu muzejs ir vīneigais, kas pīduovoj projektu „Muzeja dīna i nakts”. Apmaklātuojim ir īspieja redzēt i muzeja ekspozicejis, i ari izstuodis, kas ir reikuotys tymā laikā, ari pīsadaleit pasuocīņūs, kas nūteik Vacajā i Jaunajā pilī.Turpynuot skaiteit...
Kontakti
230023 Belarus, Hrodna
Zamkavaya st., 20
Radūšuo grupa:
Sviatlana Rapetskaya, koordinatore, rapeckaja@mail.ru
+375297826878
Yahor Kotkin, koncepcejis autors, ykotkin@tut.by
+375298870581
Natalia Pavlenko, muokslinīcyskuo nūformātuoja, natart@tut.by
+375336554939
Elena Rapinchuk, pietneica, alenapluta@gmail.com
+375295823678
Lyudmila Rohach, muzeja specialiste, ludmiuszka@gmail.com
+375298743261
Catherine Ambrazhevich, datorspecialiste, Katerina_AEA@mail.ru
+375297878442
Sviatlana Marazevich, tulkuotuoja, ardvisura@bk.ru
Ivan Iwashka, kinooperators, ivashko82@gmail.com


text:
Vasaras skolā – nometnē “Vosoruošona” Baltinavas vidusskolā karstajā 2014. gada jūlijā piedalījās arī Latgales reģiona preses izdevumu pārstāvji. Par “Vosoruošonu” rakstīja “Vietējā Latgales Avīze”. Nu arī žurnāla “Katōļu Dzeive” septembra numurā piesātinātās vasaras dienas atsauc atmiņā Vandas Žulinas rakstītais un Marutas Latkovskas fotogrāfijas. Vosoruošona nūteik vītuos, kas gareiguma i cylvāku spāka deļ var byut par Latgolas centrim. Centrs jau nav nūsokams piec leluma, bet piec kuo pavysam cyta. Baļtinova var taida byut!” – raksta Vanda, kas pati izbaudīja “Vosoruošonas” dienas Baltinavā.
komentāri
- Tavs viedoklis ir svarīgs:


text:
Nūdereiga informaceja Tovam dīnys grafikam i iņteresem par Latgolys studentu aktivitatem maja ūtrā pusē! Volejbols, dzīsmis, fiļceišona, tematiskī vokori, diskusejis, pasuokumu planavuošona – tys vyss maņ, Tev i myusim vysim vēļ juopagiust majā!
19. majā
Reigā: Atguodynuojums par pīduovuojumu īt spieļuot volejbolu! Šudiņ nu 18 leidz 20 Reigā, Moskovys īlā 197. Kartu i vaira informacejis atrassi ite:
Kūpeiguo izbraukšona nu centra teik organizāta ar 17:40 nu 7. tramvaja pīturys “Nacionālā Opera” vierzīnī iz Ķengaragu.
Rēzeknē: 18.00 Anna turpynuos vadiet tematiskūs vokorus par storpkulturu attīceibom. Vīta: Atbreivuošonys aleja 115-313.kab. Vaira dazynuošonai vaicuot iz e-postu lgsc-rezekne@inbox.lv
20. majā
Reigā: 18:30 Tonis birojā vosorys īskandynuošona! Muzykali dzīšmuots vokors ar pavasareigu i vasareigu dzīšmu sadzīduošonu latgalīšu, latvīšu i cytu volūdu mēlēs i dzīšmuota saceņseibys gora treniešonu! Pīduovuojumā pi dzīsmem čajs i limonads. Varbyut ir kaids ar gitaru, kam reitvokors breivs? 😉
25. majā
Reigā: 18:00 Pozitivūs ideju tolka – pikniks Vērmanis duorzā! Dorba kuorteibā:
- idejis brīdinuošona festivalam “Positivus” (ir izsludynuots ideju konkurss par NVO daleibu festivalā – uzvarātuojim – bezmoksys īeja);
- ideju kaldynuošona latgalīšu studentu nedeļai Reigā
Sasatikšona voi nu 17:45 Tonis birojā i kūpeigs guojīņs iz Vērmanis duorzu voi 18:00 pi vuortu, kas preteimā LU golvonai ākai. Leidza juojam kaida svīksta maize i lokots ci kisins siediešonai.
Rēzeknē: 17.00 vylnys veļšonys vokors. Omotu īruodeis Dagneja. Vaira dazynuošonai vaicuot iz e-postu lgsc-rezekne@inbox.lv
26. majā
Reigā: ka testa volejbola treneņš byus izadevs, tod turpynuosam tū pošu dareit ari piec nedelis! 😉
ATCALTS!!! 27. majā
Reigā: mieneša pādejuo caturtdīne i latgalīši sasateik folklubā “Ala”! Sarunys, spēlis i dzīsmis pi ola kausa ci čaja kruškys! Suokums 20:00. Kotra mieneša pādejuo catutrdīne varātum byut taida draudzeiga latgalīšu sasatikšona naformalā atmosferā, kab izzynuotu, kai īt, sasapazeitu, dabuotu jaunus kontaktus i.t.t. Vaira par folkklubu: http://folkklubs.lv/


text:
Sorma
Sorma - lads, pasadarejs iudiņa laseitem sasolstūt myglā iz vysaižim objektim. Tei irā kristalainis boltys nūsādys, kas pasadora iz zemis viersa ir lītom. Vysuvaira dobā ar sormu apkluoti irā kūku zori, smylgys i zuole. Jim viersā irā pluoni lada kristaleni, kurim epidedu styurīni atsateik regularam sešstyuram, a iz kristaleņu ploskonuos viersys radazms streipuojumu teiklīņs taidā pošā styurainī. Lads krystalu garums var dasnēgt i nazcik centimetru.
Nūsādys pasadora gaisa sublimacejis procesā asūšim iudiņa gorim i jim sasalejūt ar lītom trāpā, sluobā viejā i gīdrā ci moz muokulaiņā laikā. Sorma pasaruoda, kod gaisa temperatura irā mozuoka kai -15 °C i Reitulatvejis zamainē nūsatur vaira kai 10 dīnu, a Latgolys augstainē i ūtratik vaira. Lads krystalu skaits iz viersa [īaug tymā pusē, nu kurīnis pyuš viejs.[1]
Nūruodis i olūti[pataiseit | labot pirmkodu]
- ↑ Sormys aprakstejums, pvg.edu.lv


text:
Gruomotu goldā byus pīejams ap 170 vysaidu latgalīšu gruomotu, tymā storpā i poši jaunuokī izdavumi: Raibuo Suņa debejis stuostu kruojums „Pyrma syltī”, Ontona Slišāna pādejais bārnu dzejūļu kruojums „Labi, ka labi” i poļaku folkloristis Stefanejis Uļanovskys 19. g. s. pietejums „Pūļu Inflantejis latvīši”, kai ari 33 vysaidi latgalīšu muzykys diski.
Latgalīšu gruomotu golds ir mobils „kiosks”, kur vīnā vītā pīejama plašuokuo vysaidu Latvejis izdevieju latgalīšu i Latgolai veļteituos literaturys tematiskuo kūpa.
Gruomotu goldā pīejamys kai latgaliski saraksteituos gruomotys, tai gruomotys par Latgolu cytuos volūduos. Skaiteituojim teik pīduovuota daiļliteratura i izziņu literatura, pietejumi par latgalīšu volūdu i Latgolys regiona kulturu.
Latgalīšu gruomotu golds ir navaļstiskuos organizacejis „Latgolys Studentu centrs” iniciativa – bīdreiba ir sataisejuse mobilū „kiosku”, kur jaunīši breivpruoteigi tiergoj gruomotys i diskus, kab veicynuotu latgalīšu literaturys atteisteibu i atvīglynuotu latgalīšu gruomotu ceļu pi skaiteituoja.
Latgalīšu gruomotu golds darbojās nu 2010. gada. Mobilais „kiosks” regulari izbrauc iz vysaidom Latvejis vītom i struodoj vysaidūs ar Latgolu saisteitūs kulturys pasuokumūs.
Paļdis kotram, kas paleidz tierguot i izplateit latgalīšu izdavumus i diskus! Paļdis kotram pierciejam! Nūpierkūt latgalīšu gruomotys i diskus, tu veicynoj jaunu kulturys nūtykumu tapšonu.
Ikdīnā precis atsarūn LgSC Reigys birojā. Adrese Antonejis īla 8-3/6, biroja dorba laiks trešdīnēs nu 17:00 da 20:00 stuņžu. Kontakti: reiga@lgsc.lv, tel. 282 404 41 (Kristīne)
Gaideisim gostūs!
Vaira dazynuošonys: http://lgsc.lv/gruomotys/


text:
Alīda Ābuola, vīna nu vysu laiku lobuokajom Latvejis orientieristem, “Kolnasātys” lelajā sarunā stuosta par sportu tūreiz i itūšaļt. Niu Alīda ir NBS sporta kluba instruktore. Jei vys vēļ orientejās, skrīn rogainingūs, pīsadola ekstremuos pīdzeivuojumu saceņseibuos, skrīn i kuop kolnūs. Augustā Monblana kolnu skrīšonys saceņseibuos “Ultra Trail du Mont Blanc” Alīda tyka pi 2. vītys sovā grupā 100 km distaņcē.
Vēļ trokuo čaja dzeršona Vuordineicā ar Arni Slobožaninu i Valentinu Lukaševiču, kai ari idejis jaunnedelis breivajom šaļtim Latgolā.
Raidejumu klausīs ite.


text:
12. aprelī 17.00 Žaņa Lipkis memorialā i 13. aprelī 14.00 Rēzeknis Zaļajā sinagogā tiks atkluots rokstu kruojums “Ebreju Rēzekne”, informej projekta vadeituoja Ineta Zelča-Sīmansone.
Rēzeknis ebreju viesture da šam pieteita moz. Rēzeknis Zaļuos sinagogys restauracejis projekts kolpuoja par impulsu temai pīsavērst ar leluoku vierīni i īsaisteitūs pietnīku skaita, i temys atkluojuma ziņā.
Rokstu kruojumu veidoj div simboliskā nūzeimē leidzvierteigys dalis.
Pyrmajā atspīgeļuota Rēzeknis Zaļuos sinagogys atjaunuošona arhitektu, dizaineru i satura veiduotuoju redzīnī. Ūtrū daļu veidoj 12 akademiski pietejumi par Rēzeknis i Latgolys ebreju viesturis temu.
Div godus ilgušais projekts – Rēzeknis Zaļuos sinagogys ekspoziceja, konfereņce “Ebreju Rēzekne”, pietejumi – ir veiksmeigai nūsasliedzs, i interesentim ir daīmams pyrmais Rēzeknis ebreju viesturis i socialuos atminis pietnīceibai veļteitais rokstu kruojums “Ebreju Rēzekne”.
Rokstu kruojums ir stuosts par ebreju Rēzekni – cylvākim, tradicejom, viesturi i kulturys montuojumu.
Rokstu kruojuma izdeviejs: dūmneica “Creative Museum”.
Autori: Dr. hist. Kaspars Zellis, Dr. hist. Inese Runce, Dr. sc. comm. Didzis Bērziņš, Dr. phil. Solveiga Krūmiņa-Koņkova, Dr. art. Nadežda Pazuhina, Dr. art. Baiba Vanaga, Dr. philol. Olga Senkāne, Kaspars Strods, Karina Barkāne, Marina Gehta, Svetlana Amosova, Zane Balčus, Ingūna Elere, Artūrs Lapiņš, Ineta Zelča-Sīmansone.
Zynuotniskais redaktors: Dr. hist. Uldis Neiburgs.
Korektore: Baiba Vanaga.
Grafiskais dizains: Edvards Percevs.
Rokstu kruojums radeits ar Frīdriha Eberta fonda, Vaļsts Kulturkapitala fonda i Rēzeknis piļsātys dūmis atbolstu.